ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5173/21 Справа № 210/7141/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Хлистуненко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Бондар Я.М.,
суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.
секретар судового засідання-Кислиця І.В.
сторони:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_1 ,відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 березня 2021 року, ухваленого суддею Хлистуненко О.В. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області повний текст судового рішення складено 05 березня 2021 року,-

ВСТАНОВИВ: 
У грудні 2020 пору позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю батька, який загинув, виконуючи трудові обов`язки. 
В обґрунтування позову зазначив, що він є сином ОСОБА_2 . 
З ІНФОРМАЦІЯ_1 переносить моральні страждання, а на той час і дуже сильні переживання від смерті батька, який загинув від нещасного випадку під час виконання трудових обов`язків у відповідача. 
ОСОБА_2 , працював у відповідача начальником дільниці №24 на ш.Артема , горизонт 865. Начальником дільниці він пропрацював 3 роки (загальний стаж роботи - 37 років). 
01.06.2001 року ОСОБА_2 отримав інформацію про відсутність води в протипожежній магістралі шахти «Сліпа - 9». Приблизно о 15.00 батько, не дочекавшись начальника дільниці №32 ОСОБА_3 , спустився на горизонт 865 метру для того, щоб вияснити причини відсутності води в трубопроводі. О 16.00 ОСОБА_3 виїхав на горизонт 865 метра і отримав інформацію від сигналістки про те, що батько позивача сам пішов оглядати трубопровід. На підході до орт-заїзду 255 осі горизонту 865 метра ОСОБА_3 відчув запаморочення і повернувся назад. Він повідомив керівництво про своє запаморочення там, куди пішов батько позивача. Керівництво шахти визвало гірничорятувальників, які о 22.00 знайшли ОСОБА_2 в районі водонатискової перемички без ознак життя. Після цього його тіло підняли на поверхню.
Коли були зроблені заміри рудникової атмосфери бійцями ВГСО 01.06.2001р., то було встановлено, що зміст в орт-заїзді 255 осі горизонту 865 метру - кисень склав -11%, а СО2 -3%.
Комісія, оглянувши місце нещасного випадку прийшла до висновку, що: а) примусова вентиляція орт-заїзду 255 осі горизонту 865 метру - відсутня; б) перемичка, яка захищає доступ людей в орт-заїзд 255 осі горизонту 865 метра - частино зруйнована, що дозволило доступ людей до виробки, котра не провітрюється; в) у виробці відсутній необхідний вміст кисню (11%), що нижче ПДК (20%). 
Виходячи із фактичних даних, які має позивач - в Акті форми Н-1 №1-6 від 15.06.2001р. в п.7.1 про нещасний випадок - батько загинув при виконанні трудових обов`язків у відповідача - смерть наступила в наслідок його перебування в непридатній для дихання атмосфері з низьким вмістом кисню. 
В п.7.2 Акту зазначена причина нещасного випадку - порушення виробничої дисципліни, виражене у відсутності контролю за якісним складом повітря в виробках дренажного комплексу горизонту 865 метру з боку посадових осіб шахти ім. Артема. 
В п.9 Акту визначено медичний висновок про діагноз ушкодження здоров`я батька позивача: гіпоксія в наслідок перебування в середовищі з низьким вмістом кисню. 
Внаслідок втрати рідного батька йому завдана моральна шкода, яка полягає в найбільших моральних страждань та переживань, які він переніс. Після смерті батька став невпевнено себе почувати, став хвилюватися за своє майбутнє. Батько морально давав позивачу впевненості у його житті, бракує його моральної підтримки та батьківських порад. 
Просив суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на його користь 400000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька, без утримання податку з доходу фізичних осіб та всіх інших обов`язкових платежів.
Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 березня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю батька, який загинув виконуючи трудові обов`язки задоволені частково.
Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 в рамках відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька у розмірі 200000,00 (двісті тисяч) гривень без утримання податку з доходу фізичних осіб та всіх інших обов`язкових платежів.
Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судовий збір в розмірі 2000 /дві тисячі/ гривень 00 /нуль/ копійок.
Позивач ОСОБА_1 , будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, ставить питання про зміну рішення суду в частині повного задоволення заявлених ним позовних вимог, тобто збільшення розміру моральної шкоди до 400 000 грн.
При цьому, скаржник зазначає, що при визначені розміру відшкодування моральної шкоди судом не повністю враховано характер його моральних страждань, які він відчуває після смерті батька. Вказує, що батька він втратив у віці 15 років, він раптово став сиротою, був наляканий та безпорадний, бо зненацька втратив одну з найрідніших у світі людей. Зазначив, що він не міг збагнути, як йому жити без дружніх порад батька, його допомоги, з батьком він відчував себе захищеним та впевненим у завтрашньому дні. Також, зазначив, що на час загибелі батька його заробітна плата була для їх сім`ї основним джерелом доходу, тому вони з мамою після смерті батька зіткнулись з матеріальною проблемою.
В апеляційній скарзі, відповідач Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг», посилаючись на незаконність і необґрунтованість судового рішення, ухваленого з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, ставить питання про його скасування з ухваленням нового рішення про повну відмову позивачеві ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог.
При цьому, скаржник не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що ПАТ «АМКР» є правонаступником шахти №1 ім.Артема Рудоуправління імені Кірова ВО «Кривбасруда», вказуючи на те, що позивачем на підтвердження обставин наявності трудових відносин між його батьком та відповідачем по справі не надано трудової книжки батька. Відповідач наголошує на тому, що ПАТ «АМКР» не є правонаступником підприємства РУ ім.Кірова, оскільки Державне підприємство «Рудоуправління ім..Кірова» не передавало відповідачу своїх обов`язків, таким чином ПАТ «АМКР» не є належним відповідачем по справі і не може нести відповідальності перед позивачем за смерть його батька під час виконання трудових обов`язків на шахті №1 ім.Артема РУ Кірова ВО «Кривбасруда», на якій останній працював, оскільки не є її правонаступником.
Відзиви на апеляційні скарги сторін не подано.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку представника відповідача ОСОБА_4 , який підтримав доводи апеляційної скарги відповідача, просив їх задовольнити з викладених у скарзі підстав, заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 , перевіривши рішення суду в межах заявлених позовних вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до Акту №16 про нещасний випадок від 15.06.2001 року 01 червня 2001 року з ОСОБА_2 стався нещасний випадок на Рудоуправлінні імені Кірова, шахті імені Артема, горизонт 865 м, дренажний орт-заїзд 255 осі (а.с. 7).
Відповідно до вказаного Акту, 01.06.2001 року ОСОБА_2 отримав інформацію про відсутність води в протипожежній магістралі шахти «Сліпа - 9», опустився на горизонт 865 метру, з метою виявлення причини відсутності води в трубопроводі. Огляд трубопроводу ОСОБА_2 повинен був проводити разом з начальником дільниці №32 ОСОБА_3 , з яким він попередньо домовився потелефону про зустріч біля ствола шахти «Сліпа-9» на горизонті 865 метрів. Приблизно о 15.00 ОСОБА_2 прибув на горизонт 865 метру, до ствола шахти «Сліпа-9». ОСОБА_2 , не дочекавшись ОСОБА_3 , сам пішов оглядати трубопровод горизонту 865 метра. В 16-00 ОСОБА_3 виїхав на горизонт 865 метра і отримав інформацію від сигналістки про те, що ОСОБА_2 пішов оглядати трубопровід. При обстежені трубопроводу, на підході до орт-заїзду 255 осі горизонту 865 метра ОСОБА_3 відчув запаморочення і повернувся назад. Повернувшись до стволу шахти, він повідомив керівництву про своє запаморочення там, куди пішов ОСОБА_2 . Керівництво шахти визвало гірничорятувальникі. Прибувши о 22-00 знайшли ОСОБА_2 в районі водонатискової перемички без ознак життя, після чого він був виданий на поверхню. Зробленими замірами рудникової атмосфери бійцями ВГСО 01.06.2001року, було встановлено, що зміст в орт-заїзді 255 осі горизонту 865 метру - кисню склало -11%, а СО2 -3%. Комісія, оглянувши місце нещасного випадку прийшла до висновку, що примусова вентиляція орт-заїзду 255 осі горизонту 865 метру - відсутня; перемичка, яка захищає доступ людей в орт-заїзд 255 осі горизонту 865 метра - частично зруйнована, що дозволило доступ людей до виробки, котра не провітрюється; у виробці відсутній необхідний вміст кисню (11%), що нижче ПДК (20%). Смерть наступила від гипоксії, яка розвинулась внаслідок перебування ОСОБА_2 у виробкі з низьким вмістом кисню (а.с. 8).
Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Саксаганського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2001 року, актовий запис №903, ОСОБА_2 помер у віці 55 років, причина смерті – н/випадок в зв`язку з виробництвом, гіпоксична гіпоксія (а.с. 10).
ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис №38 (а.с. 11).
Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , виходив з того, що смерть батька позивача ОСОБА_2 сталася внаслідок нещасного випадку на виробництві, а тому поклав обов`язок з відшкодування моральної шкоди на роботодавця - ПАТ «АМКР», який є належним відповідачем по справі.
Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, та не погоджується із доводами сторони відповідача про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, зокрема, що ПАТ«АМКР» є неналежним відповідачем по справі, та частково погоджується із доводами позивача щодо заниженого розміру відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступних підстав.
За загальним правилом про дію нормативно-правового акту в часі до кожної події, факту чи відносин застосовується той нормативно-правовий акт, який був чинним на момент, коли вказана подія, факт чи відносини мали місце (ст.58 Конституції України).
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України, відповідно в п.5 Постанови «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, оскільки питання про відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодуванню моральної шкоди у цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.
Згідно зі ст.ст.440, 440-1 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин), шкода, спричинена особі чи майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному об`ємі особою, яка завдала шкоди. Моральна шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини.
При цьому, відповідно до ст.441 ЦК УРСР, організація повинна відшкодувати шкоду, заподіяну з вини її працівників під час виконання ними своїх трудових (службових) обов`язків.
Згідно зі ст.450 ЦК УРСР, організації, діяльність яких пов`язана з підвищеною небезпекою для оточуючих, зобов`язані відшкодувати шкоду, спричинену джерелом підвищеної небезпеки.
Крім того, відповідно до ч.2 ст.456 ЦК УРСР в разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася після його смерті.
Згідно з ч.1,3 ст.13 ЗУ «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників в галузі охорони праці.
Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Також, у відповідності до вимог, що випливають з порушення особистих немайнових прав, строки позовної давності згідно ст.83 ЦК України УРСР 1963 року не застосовуються. Дана норма також регламентується п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди).
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень та у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.
Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» не є правонаступником ДП «Рудоуправління імені Кірова», яке припинено без правонаступництва в 2011 році, тому не має нести відповідальність за моральну шкоду спричинену позивачу смертю його батька під час роботи останнього в «Рудоуправлінні імені Кірова» ВО Кривбасруда» колегія суддів не бере до уваги, з огляду на наступне.
В 1989 році Рудоуправління ім.Кірова вийшло зі складу ВО «Кривбасруда» та стало самостійною юридичною особою – Рудоуправління ім.Кірова ДВО «Південруда» ММ УРСР, яке в наступному підпорядковувалось Мінпромполітики України.
Відповідно до спільного наказу Мінпромполітики України та Фонду держмайна №65/322 від 22 лютого 1999 року Рудоуправління ім. Кірова Мінпромполітики України перейменоване у Дочірнє підприємство «Державне рудоуправління ім.Кірова» ДАК Укрудпром.
28 грудня 2000 року на підставі спільного наказу Мінпромполітики України та Фонду держмайна Дочірнє підприємство «Державне рудоуправління ім.Кірова» ДАК Укрудпром реорганізоване у Державне рудоуправління імені Кірова.
30 березня 2001 року Державним комітетом Промислової політики України було видано Наказ №135 від 30 березня 2001 року «Про створення робочої групи з питань приєднання окремих виробничих потужностей РУ ім.Кірова до складу Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь», згідно якого на робочу комісію було покладено обов`язки щодо розгляду питань, пов`язаних з передачею основних фондів та виробничих потужностей державного підприємства «Рудоуправління імені Кірова» до Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь», в тому числі й питань дебіторської та кредиторської заборгованості, заборгованості рудоуправління з нарахованих регресних позовів, заробітної плати та інших виплат.
Згідно з п.п. 1.1.-2.2 наказу Державного комітету Промислової політики України №165 від 19 квітня 2001 року «Про подальшу реструктуризацію РУ «ім. Кірова»» майно державного підприємства «Рудоуправління імені Кірова» передане на баланс Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь» для збільшення його статутного фонду та створення на його базі шахтоуправління з підземного видобутку руди на правах структурного підрозділу комбінату та проведена інвентаризація РУ ім.Кірова по всіх статтях балансу станом на 01 квітня 2001 року.
П.п 3.1.-3.2 розділу 3 наказу Державного комітету Промислової політики України №165 від 19 квітня 2001 року «Про подальшу реструктуризацію РУ «ім. Кірова» було передбачено створення комісії з прийому-передачі основних фондів та інших статей балансу РУ ім.Кірова на баланс Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь»; забезпечення прийому-передачі основних фондів та інших статей балансу РУ ім.Кірова станом на 01 травня 2001 року, які передаються до Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь».
Відповідно до Додатку №1 до Наказу №165 від 19 квітня 2001 року «Укрупнений перелік об`єктів та виробничих потужностей РУ ім. Кірова, що підлягають передачі на баланс Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь»», шахта ім.Артема, на якій працював і загинув в результаті нещасного випадку батько позивача ОСОБА_2 відійшла до Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь».
Згідно ст.37 ЦК України, в редакції 1963 року, при злитті і поділі юридичних осіб (права і обов`язки) переходять до нововиниклих юридичних осіб. При приєднанні юридичної особи до іншої юридичної особи її майно (права та обов`язки) переходять до останньої.
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону СРСР «Про державне підприємство (об`єднання)» об`єднання, незалежно від територіального розташування структурних одиниць і самостійних підприємств, що входять до його складу, функціонує як єдиний виробничо-господарський комплекс, забезпечує органічне поєднання інтересів розвитку галузей і територій. Воно здійснює свою діяльність на основі єдиного плану і балансу.
Тобто, на момент передачі до складу Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь» майна державного підприємства «Рудоуправління імені Кірова» закон передбачав перехід прав та обов`язків від однієї юридичної особи до іншої з моменту переходу майна особи від однієї особи до іншої, а тому ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», як правонаступник Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь» є правонаступником шахти ім.Артема Рудоуправління імені Кірова ВО «Кривбасруда».
З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» є правонаступником РУ імені Кірова, зокрема шахти ім.Артема та особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачу, спричиненою смертю батька на виробництві.
Разом з тим, колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 щодо необґрунтовано заниженого розміру моральної шкоди, визначеного судом до стягнення з відповідача на користь позивача та вважає, що він визначений без повного урахування роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. 
Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з конкретних обставин справи, врахував моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача, який втратив турботу та підтримку батька, наслідки, що наступили, та їх невідворотність, та виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості визначив до стягнення з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» моральну шкоду в розмірі 200000,00 грн.
Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).
Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги, що позивач у віці 15 років втратив батька, близьку і рідну людину, враховує моральні страждання, які переживав позивач із втратою близької людини, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, незворотність наслідків, що настали, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити цей розмір з 200 000 грн. до 300 000 грн.
З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що достатнім, справедливим, співмірним розміром компенсації позивачу моральної шкоди за смерть батька буде 300 000 грн.
Позивач подав позов про стягнення моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров`я та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою.
Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із зміною судового рішення в частині збільшення розміру моральної шкоди, колегія суддів, відповідно змінює судове рішення в частині розміру судового збору, стягнутого з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави та збільшує цей розмірі з 2000 грн. до 3000 грн., тобто до одного відсотка від стягнутого судом апеляційної інстанції розміру моральної шкоди.
Також з відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави, підлягає стягненню судовий збір в сумі 4500 грн. за подання позивачем апеляційної скарги (3000 грн. х 150%).
В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст.367, 374, ст.376, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , задовольнити частково, апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»залишити без задоволення.
Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 березня 2021 рокув частині розміру моральної шкоди та судового збору, змінити, збільшивши розмір моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»на користь  ОСОБА_1 з 200 000 (двухсот тисяч) грн. до 300 000 (трьохсот тисяч) грн., відповідно, збільшивши суму судового збору стягнутого з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави з 2000 грн. (двох тисяч гривень) до 3000 грн. (трьох тисяч гривень). 
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»за подання позивачем апеляційної скарги на користь держави судовий збір у розмірі 4500 грн. (чотири тисячі п`ятсот гривень). 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 01 липня 2021 року.

Головуючий:

Судді: