Справа № 347/1025/21 
Провадження № 33/4808/431/21 
Категорія   ст.184 ч.1 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Гордій В. І. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., 
за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Косівського районного суду Івано-Франківської області від 14 червня 2021  року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 , не працюючу, громадянку України,
визнано винною у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн., а також стягнуто судовий збір в розмірі 454 грн.,- 

                                                     в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що  29.05.2021 року ОСОБА_1 не виконувала обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та навчання свого неповнолітнього сина, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова судді є незаконною.
Апелянт вказує на те, що вона не ухилялась від обов`язків щодо виховання свого сина, разом із чоловіком намагається надати сину належні умови життя, навчання на вихованні їхнього прийомного сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Вказує на те, що розвивають природні здібності сина, поважають його гідність, допомагають у подоланні труднощів при спілкуванні з однокласниками, стараються підвищити самооцінку.
ОСОБА_1 вказує на те, що судову повістку про розгляд справи нею отримано із запізненням 20.06.2021 року, що стало причиною її неявки в судове засідання 14.06.2021 року. 
Просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримала вимоги своєї апеляційної скарги та стверджувала, що вона разом з чоловіком намагаються створити сину належні умови життя та навчання і вона не ухилялась від виконання своїх батьківських обов`язків. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Апеляційний суд, перевіряючи у межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість рішення  суду першої інстанції, виходить з наступного.
Так, зі змісту постанови суду першої інстанції вбачається, що суд першої інстанції визнав ОСОБА_1 винною в тому, що вона 29.05.2021 року не виконувала обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та навчання свого неповнолітнього сина, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.
. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Апелянт зазначає, що в судовому засіданні 14 червня 2021 року ОСОБА_1 не була присутньою, оскільки отримала повідомлення суду із запізненням 20.06.2021 року.
В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що постанова суду  прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.
З матеріалів справи вбачається, що матеріали справи щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 КУпАП надійшли до Косівського районного суду 02.06.2021 року, розгляд яких було призначено на 14.06.2021 року.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що повідомлення суду про розгляд справи ОСОБА_1 було направлено (аюс.15), про що свідчить розписка в матеріалах справи. однак, у суду не було підтвердження того, що ОСОБА_1 власноручно отримала повідомлення суду та проінформовано про розгляд справи на 14.06.2021 року.
Так, судом було прийнято рішення в першому призначеному судовому засіданні без підтверджуючих даних того, що ОСОБА_1 отримала повідомлення суду про день та час розгляду справи, тим самим позбавивши останню можливості надання пояснень по суті інкримінованого їй правопорушення.

У відповідності до вимог ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення повинна бути зазначена суть адміністративного правопорушення, оскільки конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів. 
При дослідженні протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що зазначене в ньому обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення не можна визнати конкретним, оскільки в ньому не вказані обставини, які свідчать про склад правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.
Зокрема, в рішенні у справі "Ващенко проти України" Європейський суд вказав, що «"обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру». 
В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. 
В рішенні  у справі "Абрамян проти Росії" Європейський  Суд зробив висновок про те, що «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».
В цьому ж рішенні Суд нагадав, що надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду. 
Відповідно до п. 1  ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод,  кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. 
Однак, суд першої інстанції, не звернувши увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення містить неконкретне обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, в порушення вимог ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод не забезпечив справедливий розгляд справи та прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини  ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення. 
Так, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №418042, складений 30 травня 2021 року стосовно ОСОБА_1 , не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому не зазначена суть адміністративного правопорушення (а.с.1).
Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №418042, складений 30 травня 2021 року стосовно ОСОБА_1 , яка 29.05.2021 року о 09.30 год. в с.Хімчин ухилялась від передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання свого  неповнолітнього сина  ОСОБА_2 , а саме: в ніч з 28.05.2021 року на  29.05.2021 року не здійснювала нагляд свого сина, також син стверджував, що батьки йому не телефонували протягом 29.05.2021 року жодного разу.
Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою особою інспектором ювенальної превенції  Косівського РВП старшим лейтенантом поліції Ватаманюк Д.В., ним же підписаний та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .
В протоколі зазначено про відсутність потерпілих та відсутності заподіяння матеріальної шкоди правопорушником.
          ОСОБА_1 було роз`яснено її права та обов`язки відповідно до ст..268 КУпАП та Конституції України, повідомлено про розгляд справи в Косівському районному суді, про що свідчить її власноручний підпис.
Зазначено, що до протоколу додано пояснення та копії документів. 
Зі змістом протоколу ОСОБА_1 було ознайомлено під підпис.
Між тим, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей, незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо. Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.
Також невиконання батьками або особами, які їх заміняють, обов`язків щодо виховання дітей мають містити систематичний та триваючий характер.
Разом з тим, зі змісту обвинувачення вбачається, що ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що в ніч з 28.05.2021 року на  29.05.2021 року не здійснювала нагляд свого сина ОСОБА_2 .
При цьому, зі змісту вищевказаного обвинувачення неможливо встановити, які саме обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 не здійснювала нагляд свого сина ОСОБА_2 у певний час та яким чином це порушило законні інтереси неповнолітнього щодо забезпечення необхідних умов життя та навчання. 
Апеляційний суд вважає, що висунення обвинувачення ОСОБА_1 носило формальний характер, без з`ясування конкретних обставин щодо умов виховання неповнолітнього ОСОБА_2 та причин його поведінки. 
Так, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП, не зібрано та не долучено до матеріалів безперечних доказів, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення (довідок органу опіки та піклування щодо неналежного виконання батьківських обов`язків, тощо).
Крім того, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містить ознак об`єктивної сторони даного правопорушення, зокрема, в чому саме полягає ухилення особи від виконання обов`язків щодо виховання дитини, не конкретизовані норми законодавства, якими ці обов`язки передбачені та які вимоги і яким чином було порушено.
Отже, відсутні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітнього сина.
Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Пославшись у мотивувальній частині постанови на те, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 418042, де зафіксовано місце, спосіб та обставини вчиненого та іншими матеріалами справи дослідженими в судовому засіданні, суддя у постанові не зазначив жодного доказу, якими доводиться як винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення в цілому, так і окремих обставин справи зокрема. Аналіз матеріалів справи дає підстави стверджувати, що таких доказів у ході провадження у справі здобуто не було.
Підставою для складання протоколу у даній справі став факт відсутності неповнолітнього сина ОСОБА_1 – ОСОБА_2 за місцем його проживання. Між тим, даний факт не вказує на ухилення ОСОБА_1 від виконання обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання свого неповнолітнього сина. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що у ході розгляду справи не було встановлено від яких конкретних обов`язків по забезпеченню необхідних умов життя, навчання та виховання її неповнолітнього сина ухилилася ОСОБА_1 , якими конкретно нормативним актами передбачені ці обов`язки із зазначенням цих нормативних актів, у чому проявилося ухилення апелянтом від батьківських обов`язків та якими доказами підтверджуються обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.
До матеріалів справи долучено рапорт Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Джуряк В.Я. відповідно до якого останній доповів про те, що 29.05.2021 року отримано заяву та зареєстровано ЄО №2469 від 29.05.2021 року про те, що о 09.37 год. 29.05.2021 року на лінію 102 надійшло повідомлення про те, що 29.05.2021 року о 09.31 год. за адресою Косівський район м. Косів вул. Пістинська просить перевірити, тому що прийомний син ОСОБА_4 , 2005 р.н., пішов із дому вчора вечором та не хоче повертатись додому (а.с.2).
В рапорті зазначено, що зі слів заявниці ОСОБА_1 її син ОСОБА_4 від вечора  28.05.2021 року не приходить додому, розмовляла з ним ранком, але син не сказав місце його перебування, однак може бути в м. Косів.
В матеріалах справи наявні письмові пояснення ОСОБА_1 від 29.05.2021 року про те, що впродовж довгого періоду часу не справляється із сином ОСОБА_5 , якому близько 15 років. 28.05.2021 року її син пішов до друга Дениса в м. Косів, в якого він ночував неодноразово та який повідомив в телефонному режимі, що буде знаходитися у друга. 
У відповідності до письмових пояснень ОСОБА_6 , син ОСОБА_7 28.05.2021 року о 18.10 год. повідомив, що їде в м. Косів до свого друга ОСОБА_8 на велосипеді віддати деякі речі. Також повідомив, що о 08 год. 29.05.2021 року приїде додому, однак так і не повернувся, тому його дружина вирішила зателефонувати в поліцію для того, щоб впевнитися у його безпечності та стану здоров`я. 
Згідно письмових пояснень від 30.05.2021 року ОСОБА_2 (а.с.6) він 28.05.2021 року  о 18.10 год. повідомив матері, що їде в м. Косів до друга ОСОБА_8 , щоб повернути деякі речі і покататися на велосипеді. Матір повідомив, що повернеться на наступний день, якщо не буде дощу. 29.05.2021 року о 11 год. він зателефонував до матері, однак не повідомив місце свого перебування, щоб вона не викликала працівників поліції. після чого, матір вимкнула телефон, а він поїхав кататися на велосипеді. Близько 16 год. він вирішив поїхати додому, але через дощ він повернувся до товариша, де і переночував. Вранці він збирався повернутись додому. Зранку включив телефон і побачив, що йому телефонують з поліції, після чого зрозумів, що його розшукують батьки.
До матеріалів справи долучено письмові поясненням ОСОБА_1 від 30.05.2021 року (а.с.7), які є ідентичними письмовим поясненням наданими 29.05.2021 року.
До матеріалів справи долучено копію паспорта ОСОБА_1 (а.с.8-9) та свідоцтво про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10).
   Таким чином, зі змісту матеріалів справи вбачається, що підставною для складання протоколу про адміністративне правопорушення було звернення батьків неповнолітнього, які сподівались на отримання відповідної допомоги у вихованні дитини від працівників поліції.  
Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені ст. 150 Сімейного кодексу України, в якій зазначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до положення ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання.
Частиною 1 ст. 184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьками або особами, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.
Разом з тим у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не вказано, в чому конкретно полягає ухилення ОСОБА_1 від виконання обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання її сина, в яких її діях вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Однак, суд першої інстанції, не звернувши увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення містить неконкретне обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, в порушення вимог ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод не забезпечив справедливий розгляд справи та прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення. 
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне постанову суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суд,-
                                                          
                                                                  ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 14 червня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП, скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення. 

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду                                                                                    О.П. Васильєв