ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5883/21 Справа № 209/925/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Багбая Є. Д. Суддя у 2-й інстанції - Демченко  Е. Л.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року                колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
               головуючого – судді Демченко Е.Л.
               суддів – Куценко Т.Р., Макарова М.О.
               при секретарі – Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 лютого 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу, - 

в с т а н о в и л а:

       У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу. 
       Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 лютого 2021 року відмовлено у відкритті провадження.
       Не погодившись з такою ухвалою суду, позивач     ОСОБА_1   звернувся  до суду з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 лютого 2021 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
       Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позовні вимоги заявлені ним як фізичною особою відповідно до ст.16 ЦК України та підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.
       Правом на надання відзиву на апеляційну скаргу відповідач по справі не скористався.
       Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції керувався п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України та виходив з того, що позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки спір стосується набуття корпоративних прав. 
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
       За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
       Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
       Згідно з п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
       Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу. Згідно позовної заяви, 13 жовтня 2020 року ТОВ «Агропромислова Українська корпорація», директором якої є ОСОБА_1 , звернулося до ТОВ «Бестік СНЕК», директором якого є ОСОБА_2 , з комерційною пропозицією про купівлю 100% статутного капіталу товариства. ТОВ «Бестік СНЕК» у відповідь на комерційну пропозицію погодилося на неї та укладання договору купівлі продажу 100% статутного капіталу їх товариства. 16 жовтня 2020 року директор та співзасновник ТОВ «Бестік СНЕК» ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 , який є власником ТОВ «Агропромислова Українська корпорація», 10 000 доларів США в рахунок комерційної пропозиції від ТОВ “Агропромислова Українська корпорація» від 13 жовтня 2020 року про купівлю частки статутного капіталу ТОВ «Бестік СНЕК». Згодом ОСОБА_2 почав уникати від виконання домовленостей та повертати передані грошові кошти.
       Відповідно до вимог ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
       Відповідно до ч.1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.
       Згідно із ст.167 ГК України, якою визначено зміст корпоративних прав та корпоративних відносин, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.
       Отже, корпоративним є спір щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи - суб`єкта господарювання, якщо стороною у справі є учасник (засновник, акціонер, член) такої юридичної особи, у тому числі й той, який вибув.
       Сторонами у корпоративному спорі є: юридична особа та її учасник (засновник, акціонер, член), у тому числі учасник, який вибув, а також учасники (засновники, акціонери, члени) юридичної особи.
       До корпоративних спорів відносяться, зокрема, спори між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи та юридичною особою щодо права власності на майно, передане юридичній особі як вклад до статутного (складеного) капіталу.
       Ознаками господарського спору, підвідомчого господарському суду, є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, урегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.
       Відчуження частки у статутному капіталі товариства означає відчуження сукупності корпоративних прав та обов`язків, пов`язаних з участю особи в товаристві, серед яких, зокрема, право на управління товариством, на отримання частини прибутку від діяльності товариства. Особа, яка придбала частку у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, одночасно отримує право на участь у вказаному товаристві.
       Спір у даній справі стосується стягнення авансу за купівлю частки статутного капіталу “ТОВ “Бестік Снек”, а тому, виходячи із заявлених вимог, юридичної природи обставин у справі та характеру спірних правовідносин, даний спір є господарсько-правовим і підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.
       З врахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті провадження у справі.
       Доводи апеляційної скарги не спростовують вищенаведених висновків суду, ґрунтуються на невірному тлумаченні норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини між сторонами, а тому не заслуговують на увагу.
       За таких обставин, апеляційну скаргу, відповідно до ст. 375 ЦПК України, слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
       Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.

       Ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 лютого 2021 року залишити без змін.

       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
       
        Головуючий:                                         Демченко Е.Л.

               Судді:                                                Куценко Т.Р.
                                                                                                               Макаров М.О.