ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року	Львів	Справа № 345/474/21 пров. № А/857/9512/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                                        Гуляка В.В.
суддів:                                                              Довгополова О.М., Коваля Р.Й.,
за участі секретаря судового засідання:           Вовка А.Ю. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , 
на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 квітня 2021 року (суддя – Кулаєць Б.О., час ухвалення – 09:29 год., місце ухвалення – м.Калуш, дата складання повного тексту – 27.04.2021р.), 
в адміністративній справі №345/474/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - державний інспектор у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Угриновська Надія Петрівна, 
про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, 

                                                               встановив: 

У лютому 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, в якому просив скасувати постанову №618/0/92-20-ДК/0021По/08/01/-21 від 28.01.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.53 КУпАП. 
Відповідач ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. 
Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22.04.2021 в задоволенні позову відмовлено. 
З рішенням суду першої інстанції від 22.04.2021 року не погодився позивач   ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду є необґрунтоване, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою, що згідно ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше 24 годин з моменту виявлення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення. Вказує апелянт, що як пояснила державний інспектор ГУ Держгеокадстру в Івано-Франківській області Угриновська Н.П., під час перевірки 04.12.2020р. нею було «виявлено» порушення ОСОБА_1 вимог земельного законодавства, а саме нецільове використання належної йому земельної ділянки. Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення повинен був бути складений не пізніше 05.12.2020р.. Протокол же складений 28.12.2020р.. Вважає апелянт, що оскільки оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності прийнята саме на підставі розгляду протоколу №618/0/92-20-ДК/379П/07/01-21, вона також є протиправною та підлягає скасуванню. Також апелянт стверджує, що оскаржувана постанова винесена на припущеннях, зроблених інспектором, що є прямим порушенням вимог ст.245 КУпАП, згідно якої завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи. Звертає увагу апелянт на те, що він не вчиняв порушення і допускав нецільового використання земельної ділянки. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 22.04.2021 року та задоволити позов в повному обсязі. 

У засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явились, явку повноважних представників не забезпечили, жодних заяв чи клопотань щодо відкладення розгляду справи не подавали, хоча належним чином усі були повідомленні про дату, час та місце розгляду справи. 
Відповідно до статті 313 КАС України суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість апеляційного розгляду справи у відсутності сторін (їх представників). 
Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу необхідно задоволити, з врахуванням наступного. 

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до постанови про накладення адміністративного правопорушення від 28.01.2021 №618/0/92-20-ДК/0021По/08/01/-21, складеної державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель ОСОБА_2 , позивача ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53 КУпАП, а саме, в тому, що частина земельної ділянки площею 0,007 га. із загальної площі земельної ділянки площею 0,10 га. (к.н. 2610400000:44:003:0003), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , використовується ОСОБА_1 не за цільовим призначенням, а саме шляхом облаштування магазину, що є порушенням п.«а» ст.91 Земельного Кодексу України, та накладено на позивача адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. (а.с. 7). 
Ця постанова від 28.01.2021 року винесена за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення №618/0/92-20-ДК/379П/07/01-20 від 28.12.2020 (а.с. 36) та матеріалів справи про адміністративне правопорушення. 
Не погодившись із винесенням вказаної постанови, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом. 

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 допустив нецільове використання частини земельної ділянки площею 0,007 га., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а тому спірною постановою від 28.01.2021 року його правомірно притягнено до адміністративної відповідальності. 
Суд апеляційної інстанції не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного. 
Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України. 
Пунктом «ґ» ч.1 ст.211 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням. 
Приписами статті 152 ЗК України визначено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, у сфері земельних відносин, належить організація та здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю. 
Закон України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19.06.2003 №963-IV (далі – Закон №963-IV) визначає правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля. 
Частинами першою та другою статті 5 Закону №963-IV визначено, державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державний контроль за використанням та охороною земель також здійснюють виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у межах повноважень, визначених законом, у разі прийняття відповідною радою рішення про здійснення такого контролю. Державний контроль за дотриманням вимог законодавства України про охорону земель здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. 
До повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належать, зокрема, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням (п.а ч.1 ст.6 Закону №963-IV). 
Державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються шляхом проведення перевірок, (абзац 2 ч.4 ст.9 Закону №963-IV). 
Як слідує зі змісту положень ч.1 ст.10 Закону №963-IV, державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право: безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; давати обов`язкові для виконання приписи з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності; у разі неможливості встановлення особи правопорушника земельного законодавства на місці вчинення правопорушення доставляти його до органів Національної поліції чи до приміщення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради для встановлення особи порушника та складення протоколу про адміністративне правопорушення; викликати громадян, у тому числі посадових осіб, для одержання від них усних або письмових пояснень з питань, пов`язаних з порушенням земельного законодавства України; передавати до органів прокуратури, органів досудового розслідування акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення; проводити у випадках, встановлених законом, фотографування, звукозапис, кіно- і відеозйомку як допоміжний засіб для запобігання порушенням земельного законодавства України; звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився. 
Реалізація наведених вище повноважень, прав та обов`язків законодавчо закріплена за Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру, що підтверджується Постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2016 № 482 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15 «Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру», зокрема, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань організовує та здійснює державний нагляд (контроль), зокрема, за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності. 
Отже, забезпечення та реалізація держаного контролю може бути проведена шляхом проведення перевірок та є прямим обов`язком Держгеокадастру. 
Стаття 53 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за використання земель не за цільовим призначенням, невиконання природоохоронного режиму використання земель, розміщення, проектування, будівництво, введення в дію об`єктів, які негативно впливають на стан земель, неправильна експлуатація, знищення або пошкодження протиерозійних гідротехнічних споруд, захисних лісонасаджень, що тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від п`яти до двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від п`ятнадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Водночас, відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП). 
Як передбачено приписами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно з положеннями ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Як видно зі змісту ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Згідно з ч.4 ст.258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу. 
Статтею 242-2 КУпАП визначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, розглядає справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 52-56 та 188-56 цього Кодексу. Від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право Головний державний інспектор України з контролю за використанням та охороною земель та його заступники, головні державні інспектори з контролю за використанням та охороною земель Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва, Севастополя та їхні заступники, старші державні інспектори з контролю за використанням та охороною земель та державні інспектори з контролю за використанням та охороною земель відповідних територій. 
Згідно із ч.2 ст.255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-21 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів. 
Відповідно до ч.1 ст.283 КУпАП, постанова про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (ПІБ, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (ПІБ (за наявності) дата народження, місце проживання чи перебування); опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. 
Як наводилось вище, статті 53 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність серед іншого і за використання земель не за цільовим призначенням. 
Отже, умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.53 КУпАП є встановлення факту використання земель не за цільовим призначенням. 
Досліджуючи матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що заходи державного контролю, а саме об`єкту - земельної ділянки приватної власності з регіональною особливістю площею 0,100 га (кадастровий номер 2610400000:44:003:003), що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , здійснювалися на підставі наказу ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області «Про здійснення державного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності» від 27.11.2020 року №618-ДК, який видано відповідно до вимог Земельного кодексу України, Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» та Положення про Головне управління, з метою виконання п. 1.5 Плану роботи Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління на IV квартал 2020 року (а.с. 27). 
Згідно Акта обстеження земельної ділянки від 04.12.2020 №618/0/92-20-ДК/510/АП/09/01/-20, складеного державним інспектором Угриновською Н.П. у присутності ОСОБА_1 , з відображенням план-схеми земельної ділянки, а також Акта перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту - земельної ділянки № 618/0/92-20-ДК/510/АП/09/01/-20 від 04.12.2020 та план-схеми земельної ділянки, встановлено, що частина вищевказаної земельної ділянки, площею 0,0070 га, використовується громадянином ОСОБА_1 не за цільовим призначенням, а саме: шляхом облаштування магазину, що є порушенням п.«а» ст.91 ЗК України, за яке передбачено відповідальність згідно п.«г» ч.1 ст.211 ЗКУ, ст.53 КУпАП (а.с. 32, 33). 
Водночас, матеріалами справи підтверджується, що у відповідності до рішення Калуського міськрайонного суду від 06.04.2010р. по справі №2-512/10р. ОСОБА_1 належить на праві власності домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке складається з реконструйованого житлового будинку, гаражу, огорожі, криниці (а.с. 8). 
Право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 зареєстроване 06.05.2010р., що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №26054474 (а.с. 9). 
З копії технічного паспорту видно, що домоволодіння по АДРЕСА_1 складається зі житлового будинку, позначеного літ. А, прибудови, позначеної літ. А1, житлового будинку, позначеного літ. Г, гаража, позначеного літ. Г1, огорожі під №1 і №2 та криниці під №3 (а.с. 10-16). 
Згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 04.10.2013 ОСОБА_1 належить на праві приватної власності земельна ділянка, яка розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 2610400000:44:003:0003, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1 га. (а.с. 17). 
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №10253727 від 04.10.2013 за ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка, що розташована: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 2610400000:44:003:0003 (а.с. 18). 
На підставі встановлених у справі фактичних обставин, колегія суддів приходить до переконання про помилковий висновок суду першої інстанції про доведеність вчинення позивачем адміністративного проступку за фактом нецільового використання частини землі, що призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), шляхом облаштування магазину. 
Так, Акт обстеження від 04.12.2020 №618/0/92-20-ДК/510/АП/09/01/-20 та Акт перевірки №618/0/92-20-ДК/510/АП/09/01/-20 від 04.12.2020, не доводять, що частина вищевказаної земельної ділянки, площею 0,0070 га, використовується громадянином ОСОБА_1 не за цільовим призначенням. 
Вказані Акти від 04.12.2020 року фіксують лише факт здійснення позивачем облаштування частини власної господарської будівлі під магазин. 
Колегія суддів звертає увагу, що Акт обстеження земельної ділянки та інші надані відповідачем докази, в тому числі фотофіксація прибудови та фото з ІНФОРМАЦІЯ_1 , в яких зафіксовано будівлю з окремим входом, можуть підтверджувати факт облаштування приміщення для торгівлі чи факт здійснення торгівлі (господарської діяльності) позивачем, однак такі факти не змінюють юридичного статусу будівлі (приміщення). 
Факт облаштування магазину в господарській будівлі не є порушенням земельного законодавства. 
Крім того, матеріали справи не містять доказів про те, що на земельній ділянці, яка розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 2610400000:44:003:0003, площею 0,007 га. збудовано будівлю торгівлі (магазин), а не господарську будівлю (прибудову), в якій знаходяться об`єкти (речі, предмети), призначені для торгівлі. 
Слід зауважити, що статус будівлі і споруди підтверджується реєстраційними та правовстановлюючими документами. 
Як уже було вказано вище, право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №26054474. Згідно копії технічного паспорту видно, що домоволодіння по АДРЕСА_1 складається зі житлового будинку, позначеного літ. А, прибудови, позначеної літ. А1, житлового будинку, позначеного літ. Г, гаража, позначеного літ. Г1, огорожі під №1 і №2 та криниці під №3. Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 04.10.2013, а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №10253727 від 04.10.2013  підтверджено належність на праві приватної власності ОСОБА_1 земельної ділянки, яка розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 2610400000:44:003:0003, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1 га.. 
На підставі встановлених фактичних обставин та наведених норм правового регулювання спірних правовідносин, колегія суддів робить висновок, що відповідачем не встановлено факту використання землі, яка розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 2610400000:44:003:0003, площею 0,007 га, не за цільовим призначенням. 
Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. 
Суд апеляційної інстанції на підставі зібраних у справі доказів приходить до висновку про недоведеність відповідачем правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 53 КУпАП, а тому оскаржена постанова №618/0/92-20-ДК/0021По/08/01/-21 від 28.01.2021 року підлягає скасуванню. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги позивача знаходять своє підтвердження та спростовують висновки суду першої інстанції у відповідній частині щодо доведеності вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 53 КУпАП. 
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції розгляд адміністративної справи проведено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, що є підставою для його скасування та прийняття нової постанови, з врахуванням приписів статті 286 КАС України. 
Колегія суддів також враховує, що відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Судом апеляційної інстанції враховано, що при поданні позову ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірі 454 грн., а також при поданні апеляційної скарги у розмірі 681 грн., які підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача як суб`єкта владних повноважень. 
Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд 
                              
                                                          постановив: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задоволити. 
Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 квітня 2021 року в адміністративній справі №345/474/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення – скасувати та прийняти нову постанову. 
Позовні вимоги ОСОБА_1 – задоволити. 
Скасувати постанову Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про накладення адміністративного стягнення від 28 січня 2021 року №618/0/92-20-ДК/0021ПО/08/01/-21, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 53 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170,00 грн.. 
Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.53 КУпАП, на підставі п.1 ст.247 КУпАП. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ 39767437) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) судові витрати у виді судового збору в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. сплаченого за подання адміністративного позову та судового збору в сумі 681 (шістсот вісімдесят однієї) грн. 00 коп. сплаченого за подання апеляційної скарги. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку не оскаржується. 

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	Р. Й. Коваль  	
Повний текст постанови суду складено 09.07.2021 року