ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2021 року	Львів	Справа № 380/8875/20 пров. № А/857/1150/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                                            Обрізко І.М., 
суддів                                                                                Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

          розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року, прийняте суддею Крутько О.В.  у місті Львові у справі за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,- 
                                                            встановив:

Головне управління ДПС у Львівській області (надалі – позивач) звернулося з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення до бюджету податкового боргу в розмірі 290655,73 грн.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року позов задоволено.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем сформовано та направлено відповідачу податкову вимогу №1782-57 від 05.02.2020 року. Відповідач суму податкового боргу не погасив.
Відповідно до п.87.11. ст.87 ПК України  орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Заявлені позивачем вимоги підтверджені матеріалами справи, не спростовані відповідачем та підлягали до задоволення у повному обсязі.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення суду та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт звертає увагу на те, що судом першої інстанції не надано оцінку Акту перевірки №711/33-6-03/ НОМЕР_1 від 17.12.2019 року, в якому відсутній підпис державного ревізора – інспектора, яка проводила перевірку. Відтак, зазначений акт не відповідає вимогам законодавства за відсутності підпису уповноваженої особи. Відсутні і відмітки про проставлення будь – ким електронного цифрового підпису.
Звертає увагу на те, що відповідач не була обізнана про дату та місце розгляду справи. ОСОБА_1 не отримувала від позивача документацію щодо проведеної перевірки, прийнятих податкових повідомлень – рішень та податкової вимоги.
Матеріали справи свідчать, що корінець спірної податкової вимоги  від 05.02.2020 року не містить записів про дату відправлення та вручення такої. Вказується лише дата начебто  вкладення такої податкової вимоги  до а/с 05.05.2020 року, тобто зі спливом трьох місяців після прийняття такої.
Відтак, враховуючи відсутність належних доказів направлення саме податкової вимоги ОСОБА_1 , факту неотримання останньою спірної податкової вимоги у встановленому законодавством порядку, вважає позовні вимоги  незаконними.
Відповідно по п.3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває за основним місцем обліку, як  фізична особа-підприємець зі станом «11» - припинено, але не знято з обліку (інтегровані карточки платника не пусті).
04.07.2017 року за № 24170060005002083 внесено запис щодо рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. 04.07.2017 року - дата останньої реєстраційної дії в ЄДР.
За даними ГУ ДПС у Львівській області від 17.08.2020 року №1770/7/57.2- Ю, відповідач (РНОКПП - НОМЕР_1 ) станом на 17.08.2020 року перебуває на податковому обліку як платник податків за основним місцем обліку в Стрийській ДПІ зі станом платника «припинено, але не знято з обліку». Дата взяття на облік 17.02.2006 року за № 164.
За час здійснення діяльності у ФОП ОСОБА_1 виник податковий борг з 27.12.2018 року по 27.01.2020 року перед бюджетом, який станом на 13.08.2020 року становить 290 655,73 грн. та складається з:
1.Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (11010500) – 268310,69 грн.:
-171 809,63 грн. - основний платіж залишок несплаченого податкового зобов`язання, яке виникло відповідно до податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 08.01.2020 року № 0000373306 (яке винесено на підставі Акту перевірки від 17.12.2019 року № 711/33-6-03/ НОМЕР_1 ) (донарахована в поточному році сума основного платежу за актом перевірки). (Дата виникнення боргу 27.01.2020 року);
-42 952,40 грн. - штрафні санкції, залишок несплаченого податкового зобов`язання, яке виникло відповідно до податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 08.01.2020 року № 0000373306 (яке винесено на підставі Акту перевірки від 17.12.2019 року №711/33-6-03/ НОМЕР_1 ) (донарахована в поточному році сума штрафна санкція за актом перевірки). (Дата виникнення боргу 27.01.2020 року);
-170,00 грн. - штрафні санкції, залишок несплаченого податкового зобов`язання, яке виникло відповідно до податкового повідомлення-рішення форми «ПС» від 08.01.2020 року № 0000363306 (яке винесено на підставі Акту перевірки від 17.12.2019 року № 711/33-6-03/ НОМЕР_1 ) (донарахована в поточному році сума штрафна санкція за актом перевірки).(Дата виникнення боргу 27.01.2020 року);
-53 378,66 грн. - пеня, нарахована в поточному році пені (п.п. 129.1.2 ст. 129 ПКУ) на податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 08.01.2020 року №0000373306 (з 17.12.2019 року по 27.01.2020 року) (на підставі Акту про результати документальної позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів фізичною особою за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року від 17.12.2019 року № 711/33-6-03/2720213026). (дата виникнення боргу 27.01.2020 року).
2.Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (11011001)  - 22 345,04 грн.:
-14 317,46 грн. - основний платіж залишок несплаченого податкового зобов`язання, яке виникло відповідно до податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 08.01.2020 року № 0000383306 (яке винесено на підставі Акту перевірки від 17.12.2019 року № 711/33-6-03/ НОМЕР_1 ) (донарахована в поточному році сума основного платежу за актом перевірки). (Дата виникнення боргу 27.01.2020 року);
-3 579,36 грн. - штрафні санкції, залишок несплаченого податкового зобов`язання, яке виникло відповідно до податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 08.01.2020 року № 0000383306 (яке винесено на підставі Акту перевірки від 17.12.2019 року № 711/33-6-03/ НОМЕР_1 ) (донарахована в поточному році сума штрафна санкція за актом перевірки). (Дата виникнення боргу 27.01.2020 року);
-4 448,22 грн. - пеня нарахована згідно ІКП в поточному році (п.п. 129.1.2 ст. 129 ПКУ) на податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 08.01.2020 року №0000373306 (з 17.12.2019 року по 27.01.2020 року) (на підставі Акту про результати документальної позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів фізичною особою за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року від 17.12.2019 року № 711/33-6-03/2720213026). (дата виникнення боргу 27.01.2018 року).
Статтею 68 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
За положеннями підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно ст.57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, та надсилає (вручає) податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум платнику податку, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму податкового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в статті 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.
Згідно з підпунктом 56.1 статті 56 Податкового кодексу України рішення прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Підпунктом 56.15 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.
Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.
Відповідно до підпункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Таким чином, у разі незгоди з податковим повідомленням-рішенням, яким платнику податків визначено грошове зобов`язання, останній має право оскаржити таке податкове повідомлення-рішення в адміністративному чи судовому порядку. Протягом строку оскарження грошове зобов`язання вважається неузгодженим.
Пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.
Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Пунктом 42.2. статті 42 Податкового кодексу України  передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
У разі, коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
Отже, належним доказом надіслання податкової вимоги юридичній особі є рекомендоване повідомлення про вручення.
Згідно з пунктом 87.11 статті 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що узгоджене грошове зобов`язання, не сплачене платником податків у добровільному порядку в строки, визначені законодавством, набуває статусу податкового боргу, з метою стягнення якого контролюючий орган має право звертатись з відповідним позовом до суду.
Судом на підставі довідки про наявність заборгованості встановлено, що відповідачем не сплачено узгоджену суму податкового зобов`язання, у зв`язку з чим за нею обліковується заборгованість в розмірі 290655,73 грн.
          Судом також встановлено, що позивачем сформовано та направлено відповідачу податкову вимогу №1782-57 від 05.02.2020 року. Відповідач суму податкового боргу не погасив.
Покликання апелянта на те, що корінець спірної податкової вимоги  від 05.02.2020 року не містить записів про дату відправлення та вручення такої, як на підставу для відмови у позові не заслуговує на увагу суду, оскільки в силу вимог п.42.2. статті 42 Податкового кодексу України   документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). У матеріалах справи наявний корінець податкової вимоги форми «Ф» від 05.02.2020 року №1782-57 та повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.25).
Суд звертає увагу на те, що ні податкова вимога, ані податкові повідомлення - рішення, на підставі яких така сформована не оскаржені в судовому порядку, відтак, є чинними.
З приводу зазначення ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції не надано оцінку Акту перевірки №711/33-6-03/ НОМЕР_1 від 17.12.2019 року, в якому відсутній підпис державного ревізора – інспектора, яка проводила перевірку, що не відповідає вимогам законодавства, колегія суддів зазначає, що такий акт не є предметом дослідження у даній справі.
Відтак, враховуючи наведене, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що заявлені позивачем вимоги підтверджуються матеріалами справи, не спростовані відповідачем та підлягають до задоволення.
Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.
Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
                                                            постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року у справі № 380/8875/20 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	І. М. Обрізко 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	Т. В. Онишкевич  	
Повне судове рішення складено 28.07.2021 року.