Єдиний унікальний номер 235/2279/21 
Номер провадження 22-ц/804/1904/21        

                                                                  ПОСТАНОВА
                                                            ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

04 серпня  2021 року                                                                                                             м. Бахмут
Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого - судді: Мірути О.А.
суддів: Азевича В.Б., Хейло Я.В.,
за участю секретаря судового засідання Цимбала Д.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду               в м. Бахмут Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 у цивільній справі №  235/29/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Донецькій області про поновлення на посаді, стягнення середньомісячної заробітної плати за вимушений прогул, стягнення недоотриманої заробітної плати, на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21 травня 2021 року, (суддя Кликунова А.С.),   

                                          В С Т А Н О В И В:

У квітні  2021 року ОСОБА_1 звернулась до Красноармійского міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Головного управління Держпраці у Донецькій області про поновлення на посаді, стягнення середньомісячної заробітної плати за вимушений прогул, стягнення недоотриманої заробітної плати.
Ухвалою Красноармійского міськрайонного суду Донецької області 21 травня 2021 року у відкритті провадження у справі відмовлено у зв`язку з тим, що позов ОСОБА_1 має розглядатись в порядку адміністративного судочинства.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на помилковість таких висновків суду, вказує, що не оскаржує дій суб`єкта владних повноважень, а лише висуває вимоги з трудових правовідносин. Вказує, що такі відносини не зосновані на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні, здійсненні управлінських чи контролюючих функцій відповідачем по відношенню до позивача, отже спір не є публічно-правовим, а тому має розглядатися у порядку цивільного судочинства. Просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відкрити провадження у справі за її позовом.
  На адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ГУ Держпраці у Донецькій області, в якому зазначено, що за позовною заявою, ОСОБА_1 визнає відповідачем посадових осіб державного органу ГУ Держпраці у Донецькій області, а вимоги позивача полягають у визнанні незаконним та скасування наказу ГУ Держпраці у Донецькій області від 12.02.2021 року № 68 ЛК «Про звільнення ОСОБА_1 », поновлення на роботі, стягнення з головного управління Держпраці у Донецькій області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу. На їх думку, позовна заява ОСОБА_1 не підсудна місцевому загальному суду згідно п.1 ч.1 ст. 20 КАС України. 
Наполягають, що спір за позовною заявою ОСОБА_1 , відповідно до вимог ч.2 ст. 20 КАС України, підсудний адміністративному суду. 
Просили апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.   
            Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги підтримала, просила задовольнити.
            Представник відповідача ГУ Держпраці у Донецькій області у судове засідання з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.
Керуючись вимогами ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
          Заслухавши суддю-доповідача, позивачку, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно із п. 1 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.
            У п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої ЗУ від 17/07/1997р. N475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів NN 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
            Правила визначення юрисдикційності відповідної справи встановлені процесуальними законами, якими визначена предметна та суб`єктна юрисдикція цивільних та адміністративних справ – це ст.19 ЦПК України та  ст.19 КАС України.
            Відповідно до положень ч. 1 ст. 19 ЦПК України,  суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
            Пунктом 2 ч. 1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Відповідно до п. 17 ст. 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
З матеріалів справи вбачається, що в позові, поданому в порядку ЦПК України, ОСОБА_1 позивається до Головного управління Держпраці у Донецькій області щодо поновлення на посаді, стягнення середньомісячної заробітної плати за вимушений прогул, стягнення недоотриманої заробітної плати.
При цьому, позивач вважає, що оскільки вона не є державним службовцем, то спір з приводу вказаних нею позовних вимог не стосується здійснення відповідачем владних управлінських функцій, а випливає з трудових правовідносин, тому не є публічно-правовим.
Між тим, такі доводи позивача не ґрунтуються на вимогах вищенаведених норм КАС та ЦПК України, та суперечать роз`ясненням, наданим у постанові Пленуму, та правовій позиції Великої Палати Верховного Суду.
Так, згідно роз`яснень у пункті 27 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» № 8 від 20.05.2013р., суди повинні мати на увазі, що позовна вимога публічних службовців про стягнення заробітної плати (грошового утримання) за час вимушеного прогулу або виконання нижче оплачуваної роботи у зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, у тому числі в разі, коли її заявлено окремо від вимоги про поновлення на роботі, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки стосується проходження особою публічної служби.
У правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 426/160/14ц, зазначається, що управлінські дії суб`єкта владних повноважень можуть бути спрямовані на виникнення, зміну чи припинення цивільних прав фізичної особи. Проте, Велика Палата Верховного Суду вважає, що не кожен спір, який виникає у зв`язку з такими управлінськими діями, може розглядатися за правилами цивільного судочинства. 
Для розгляду деяких з таких спорів, зокрема щодо проходження публічної служби, КАС України встановлює юрисдикцію адміністративних судів.
Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові погодилась з доводами відповідача та висновками суду апеляційної інстанції. про те, що вимоги публічних службовців про зобов`язання суб`єкта владних повноважень провести розрахунок і виплатити їм індексацію заробітної плати є пов`язаними з проходженням публічної служби, а тому такі вимоги слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.
В цій справі вимоги ОСОБА_1 щодо визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держпраці у Донецькій області від 12.02.2021 року № 68 ЛК «Про звільнення ОСОБА_1 , поновлення на роботі та стягнення з Голвного управління Держпраці у Догнецькій області на її користь середнього заробітку за час вимущенго прогулу наразі і є такими, що пов`язані з проходженням публічної служби.
З огляду на зазначене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанцій про те, що вказаний спір стосується проходження позивачем публічної служби та на нього, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України, поширюється юрисдикція адміністративних судів.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів визнає наведені позивачем у апеляційній скарзі доводи неспроможними, а висновки суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження такими, що відповідають вимогам чинного процесуального законодавства та правовим позиціям вищих судів.
Тому у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

            Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-   

     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецькоїобласті області від 21 травня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя:

Судді:

            Повний текст постанови складений  05 серпня 2021 року.

            Суддя: