ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

21 липня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/765/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Шлай А.В. (доповідач),
                               суддів:  Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,        
   розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 р. (суддя: Артоуз О.О.) в адміністративній справі №280/765/21 за позовом   ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - 

                                                      В С Т А Н О В И В:
       ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача та зобов`язати його перерахувати та виплачувати йому пенсію без обмежень її максимальним розміром з дня її призначення - 06 червня 2019 р.       
     В обґрунтування позову зазначено, що доводи відповідача на правомірність вчинених ним дій з посиланням на статтю 2 Закону України  «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (із змінами та доповненнями) від 08 липня 2011 р. № 3668-VI є неправомірними, оскільки протирічять правовій позиції  Конституційного Суду України, викладеній  в рішенні від 20 грудня 2016 р. у справі №1-38/2016 №7-рп/2016, а саме:  "Обмеження максимального розміру пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом України  «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України".
   Рішенням Запорізького  окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
      Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку ОСОБА_1 , який посилаючись на порушення судом норм матеріального права,  просить рішення скасувати та прийняти рішення, яким позов задовольнити. Доводи апеляційної скарги є аналогічні тим, що вказані в позовній заяві.
   У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване, оскільки статтею 2 Закону №3668-VI визначено, що максимальний розмір пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Вказані норми Закону №3668 є чинними на даний час, неконституційними не визнавалися, а отже підлягають застосуванню. 
       Справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до положень статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
    Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суді:з керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справ:, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.
       Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 06 червня 2019 р. отримує пенсію за вислугу років  відповідно до Закону України  «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
     Не погоджуючись з діями відповідача щодо обмеження його пенсії максимальним розміром позивач звернувся до суду з даним позовом.
       Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що Конституційним  Судом  України рішенням від 20 грудня 2016 р.  у справі №1-38/2016 №7-рп/2016 визнано неконституційними положення частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка встановлювала обмеження розміру пенсії, однак станом на дату призначення позивачу пенсії - 06 червня 2019 р. та на даний час є чинними положення статті 2 Закону №3668-VI, які також встановлюють обмеження  пенсії максимальним розміром.   
      Колегія суддів погоджується з даними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
     Частиною 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції Закону №3668-VI, із змінами, внесеними згідно із Законом №911-VIII від 24 грудня 2015 р. визначено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 01 січня 2016 р. по 31 грудня 2016 р., максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн..
     Конституційним  Судом  України рішенням від 20 грудня 2016 р.  у справі №1-38/2016 №7-рп/2016 визнано неконституційними положення частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
       У рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що особи, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, створених відповідно до законів України, а також члени їхніх сімей мають спеціальний статус та особливі умови соціального захисту, а обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.
     Відповідно  до пункту 2 резолютивної частини даного рішення, положення частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.
       Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 р. №1774-VIII, який набрав чинності з 01 січня 2017 р., у частині 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слова і цифри «у період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2016 р.» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 р.».
      Внесені  Законом №1774-VIII  до частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.
         Аналогічна правова позиція висловлена  Верховним Судом в постанові від 09 лютого 2021 р. у справі  №1640/2500/18  (№К/9901/66965/18).
     Разом з тим відповідно до статті 2 Закону України  «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (із змінами та доповненнями) від 08 липня 2011 р. № 3668-VI в редакції на час виникнення  спірних правовідносин визначено, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду), призначених (перерахованих), зокрема відповідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»,  не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 р., максимальний розмір пенсії призначених (перерахованих) відповідно до даного Закону не може перевищувати 10740 грн.
    Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI визначено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом, тобто до 01 жовтня 2011 р.
                Зазначені положення Закону № 3668-VI неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування.
          Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.          
Зважаючи на те, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, оскаржене рішення суду першої інстанції скасуванню не підлягає. 
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325  Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                    
                                  П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 р. в адміністративній справі №280/765/21- залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 21 липня 2021 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.   

Головуючий - суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук