ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1087/20  Номер провадження 22-ц/814/2086/21	Головуючий у 1-й інстанції Чистик І. О.  Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді: Одринської Т.В., 
суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.,
за участю секретаря Філоненко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1  до ПАТ «Перший український міжнародний банк» про скасування зміни умов обслуговування, відновлення залишку коштів на картковому рахунку, визнання незаконними та скасування нарахованих відсотків, пені та інших штрафних санкцій, зобов`язання припинити нарахування штрафних санкцій, -
за апеляційною скаргою представника ПАТ «Перший український міжнародний банк» Кущ Я.В.
на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 22 червня 2021 року, -
В С Т А Н О В И В :
У червні 2020 року представник позивача звернувся до суду з позовом до ПАТ «Перший український міжнародний банк» в якому просив визнати такою, що не відповідає чинному законодавству та скасувати зміну умов обслуговування за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 200780966801 від 15 лютого 2017 року, яка була проведена 03 квітня 2020 року; зобов`язати ПАТ «Перший український міжнародний банк» відновити за рахунок власних коштів залишок коштів на картковому рахунку ОСОБА_1 в ПАТ «Перший український міжнародний банк» № НОМЕР_10 та всіх додаткових рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_1 згідно Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 200780966801 від 15 лютого 2017 року, на суму 23012,00 гривень, списану внаслідок операцій (транзакцій) 11 лютого 2020 року; визнати незаконними і скасувати нараховані за період з 11 лютого 2020 року проценти, пені та інші штрафні санкцій за користування використаним кредитним лімітом, що утворився внаслідок проведення операцій (транзакцій) 11 лютого 2020 року на суму 23012,00 гривень за картковим рахунком позивача в ПАТ «Перший український міжнародний банк» № НОМЕР_10 та всіма додатковими рахунками, відкритими на ім`я ОСОБА_1 згідно Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 200780966801 від 15 лютого 2017 року; зобов`язати ПАТ «Перший український міжнародний банк» припинити нарахування за картковим рахунком Позивача в ПАТ «Перший український міжнародний банк» № НОМЕР_10 та всіма додатковими рахунками, відкритими на ім`я ОСОБА_1 згідно Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 200780966801 від 15 лютого 2017 року процентів, пені та інших штрафних санкцій за користування використаним кредитним лімітом, що утворився внаслідок проведення операцій (транзакцій) 11 лютого 2020 року на суму 23012 гривень.
Позов мотивовано тим, що15.05.2017 року між ним відповідачем було укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 200780966801, на підставі чого йому було видано банківську кредитну картку № НОМЕР_1 , якою він користувався відповідно до умов Договору, пін-код та іншу особову інформацію стосовно зазначеної платіжної картки нікому не передавав. 
11 лютого 2020 року невідома особа, шляхом блокування та відновлення сім-карти за номером НОМЕР_2 (фінансовий номер телефону), таємно викрала гроші в загальній сумі 23012 грн. з банківської карти «ПУМБ» № НОМЕР_3 . Грошові кошти були зняті невстановленими особами у м. Києві, в той час як сам позивач того дня перебував у м. Полтаві. 
По даному факту, за заявою позивача від 29 березня 2020 року внесено відомості до ЄРДР, що підтверджується витягом з ЄРДР № 12020170030000291 від 30 березня 2020 року. У кримінальному провадженні він визнаний потерпілим.
Дізнавшись, про факт шахрайського списання коштів зі своєї банківської картки, позивач невідкладно повідомив про це відповідача, який ввівши його в оману, спонукав підписати заяву від 03 квітня 2020 року про зміну умов обслуговування до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 200780966801 від 15 лютого 2017 року, згідно якої поклав на позивача обов`язок погасити заборгованість в розстрочку в сумі 23012 гривень. 
05 травня 2020 року позивач направив відповідачу заяви про відмову від вказаної заяви, та 14 травня 2020 року направив заяви про повернення безпідставно списаних коштів. Вказує, що відповідей від банку не отримав. 
З наведених підстав просив позов задовольнити. 
Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 22 червня 2021 року позов представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Світалки Володимира Петровича до ПАТ «Перший український міжнародний банк» про скасування зміни умов обслуговування, відновлення залишку коштів на картковому рахунку, визнання незаконними та скасування нарахованих відсотків, пені та інших штрафних санкцій, зобов`язання припинити нарахування штрафних санкцій - задоволено.
Визнано такою, що не відповідає чинному законодавству та скасовано зміну умов обслуговування за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 200780966801 від 15 лютого 2017 року, яка була проведена 03 квітня 2020 року.
Зобов`язано ПАТ «Перший український міжнародний банк» відновити за рахунок власних коштів залишок коштів на картковому рахунку ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 ) в ПАТ «Перший український міжнародний банк» № НОМЕР_10 та всіх додаткових рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_1 згідно Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 200780966801 від 15 лютого 2017 року, на суму 23012,00 (двадцять три тисячі дванадцять) гривень, списану внаслідок операцій (транзакцій) 11 лютого 2020 року.
Визнано незаконними та скасовано нараховані за період з 11 лютого 2020 року проценти, пені та інші штрафні санкцій за користування використаним кредитним лімітом, що утворився внаслідок проведення операцій (транзакцій) 11 лютого 2020 року на суму 23012,00 (двадцять три тисячі дванадцять) гривень за картковим рахунком Позивача в ПАТ «Перший український міжнародний банк» № НОМЕР_10 та всіма додатковими рахунками, відкритими на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 ) згідно Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 200780966801 від 15 лютого 2017 року.
Зобов`язано ПАТ «Перший український міжнародний банк» припинити нарахування за картковим рахунком Позивача в ПАТ «Перший український міжнародний банк» № НОМЕР_10та всіма додатковими рахунками, відкритими на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 ) згідно Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 200780966801 від 15 лютого 2017 року процентів, пені та інших штрафних санкцій за користування використаним кредитним лімітом, що утворився внаслідок проведення операцій (транзакцій) 11.02.2020 року на суму 23012 (двадцять три тисячі дванадцять) гривень.
Стягнуто з ПАТ «Перший український міжнародний банк» (юридична адреса: 04070, м. Київ, вул. Анріївська, 4, код ЄДРПОУ - 14282829) на користь держави судовий збір у розмірі 3 363 (три тисячі триста шістдесят три) грн. 20 коп..
Рішення мотивовано тим, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення позивачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою. Суд прийшов до висновку про відсутність вини позивача, у списанні банком кредитних коштв, тому прийшов до висновку про задоволення позову.
В апеляційному порядку вказане рішення суду першої інстанції оскаржено представником ПАТ «Перший український міжнародний банк» Кущ Я.В. В апеляційній скарзі посилаючись на невірне встановлення судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати, ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що при переказі коштів позивач пройшов повну авторизацію для отримання одноразового коду для входу у дистанційну систему обслуговування інтернет-банкінгу «ПУМБ-online». Суд не взяв до уваги, що вхід до системи можливий лише з використанням телефону, номер якого зазначено клієнтом в заяві на приєднання до договору від 15.02.2017 року.
Вказує на помилковість висновків суду про те, що переказ коштів здійснено з карти, строк дії якої минув, оскільки банківські операції здійснювалися з поточного рахунок № НОМЕР_5 відкритого на ім`я позивача, який не закрито.
Вказує про те, що позивач в порушення вимог пункт 6 розділу VI Положення № 705 не повідомив негайно Банк про банківські операції, які позивач не виконував. Про несанкціоноване списання коштів, яке відбулося 11.02.2021 року, позивач повідомив Банк лише 14.05.2021 року, тобто на 93 календарний день. 
Зазначає, що суд не досдідив ДКБО, який є невід`ємною частиною Заяви та умов, які регулюють порядок електронної взаємодії між позивачем та Банком.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - адвокат В.П. Світалка, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що 15 лютого 2017 року ОСОБА_1 підписав заяву № 300780963101 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в якій просив надати йому пакет послуг «Кредитний» та відкрити на його ім`я поточний рахунок (том 1, а.с. 85). 
З виписки по рахунку № НОМЕР_6 , вбачається, що 11 лютого 2020 року з карткового рахунку було здійснено дві операції «переказ» на суми 3 012,00 гривень та 20 000,00 гривень (том 1, а.с. 7-8, 29-30).  
Опереції з переказу коштів здійснено об 17-24 годині на суму 20 000,00 грн. на картку НОМЕР_7 АТ «Райффайзен Банк Аваль» та об 17-27 годині на суму 3 012,00 грн. на картку НОМЕР_8 АТ «Райффайзен Банк Аваль», через вхід до системи «Інтернет-банкінг» (том 1, а.с. 58).
Згідно відповіді ПрАТ «ВФ Україна» від 25 вересня 2020 року, встановлено, що 11 лютого 2020 року о 16-44 годині за абонентським номером НОМЕР_9 здійснено відділену заміну Сім-карти (том 1, а.с. 118).
Судом встановлено, що вказані операції з переведення грошових коштів були вчинені одразу після здійснення заміни сім картки за номером телефону, який є фінансовим номером позивача згідно договору.
Позивач вказує, що 11 лютого 2020 року в його телефоні зник мобільний зв`язок. За допомогою телефону свого товариша він заблокував свої банківські картки. При цьому блокування картки ПАТ «Перший український міжнародний банк» він не здійснював оскільки вона була вже неактивною через закінчення строку дії ще в листопаді 2019 року. 
Встановлено, що 12 лютого 2020 року було здійснено заміну Сім-картки за вказаним номером телефону вже в магазині, з максимальною ідентифікацією абонента, що підтверджується копією відповідного листа ПрАТ «ВФ Україна» (том 1, а.с. 232). 
За повідомленням ОСОБА_1 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення. Згідно інформації з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 12020170030000291 від 30 березня 2020 року 11 лютого 2020 року невідома особа, шляхом блокування та відновлення сім-карти № НОМЕР_2 , таємно викрала гроші в загальному розмірі 23 012 гривень з банківської карти «ПУМБ» № НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_1 , чим спричинено матеріальну шкоду на вказану суму (том 1, а.с. 5, 27). На наразі триває розслідування кримінального провадження № 12020170030000291 та жодній особі про підозру повідомлено не вручено (том 2, ас. 16). 
03 квітня 2020 року повідомлення про початок досудового розслідування направлено слідчим потерпілому ОСОБА_1 (том 1, а.с. 6, 28).
03 квітня 2020 року ОСОБА_1 підписано заяву про зміну умов обслуговування за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 15.02.2017 року (том 1, а.с. 9, 31), згідно якої останній просив розглянути можливість застосування послугу із умовами Сервісу оформлення покупок «У розстрочку» (заборгованість по Картковому рахунку) в сумі 23012,00 грн., строком на 6 місяців. 
05 травня 2020 року позивач звернувся із заявою до ПАТ «Перший український міжнародний банк», а також до відділення банку про відмову від заяви від 15 лютого 2017 року про зміну умов обслуговування та з вимогами про відновлення залишку кредитних коштів (том 1, а.с. 10-17, 32-39, 53-56).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при здійсненні платіжних операцій, які мали місце 11.02.2020 року на загальну суму 23000 грн., позивач особисто не здійснював електронний переказ. Судом не встановлено, що останній своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. При цьому, судом враховано, що позивач повідомив правоохоронні органи та Банк про вчинений злочин, а тому він не несе відповідальності за спірні платіжні операції.
Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що підлягають задоволенню і вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача припинити нарахування за картковим рахунком Позивача процентів, пені та інших штрафних санкцій за користування використаним кредитним лімітом, що утворився внаслідок проведення операцій (транзакцій) 11.02.2020 року на суму 23012 гривень та скасовання нарахованих за період з 11 лютого 2020 року процентів, пені та інші штрафні санкцій. Окрім того, судом визнано такою, що не відповідає чинному законодавству та скасовано зміну умов обслуговування за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 200780966801 від 15 лютого 2017 року, яка була проведена 03 квітня 2020 року.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України).
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Стаття 1073 ЦК України визначає, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Згідно зі статтею 1 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.
Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.
Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.
Відповідно до пункту 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.
Згідно з пунктом 2 розділу VI Положення № 705 про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 (далі - Положення № 705, в редакції на час виникнення спірних правовідносин), емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу.
Відповідно до пункту 3 розділу VI Положення № 705 банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій.
Згідно з пунктом 5 розділу VI Положення № 705 користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які ним не виконувалися.
Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів (пункт 6 розділу VI Положення № 705).
Пунктами 7, 8 розділу VI Положення № 705 визначено, що емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану,  у якому він був перед виконанням цієї операції.
Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення № 705 користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 127/23496/15-ц (касаційне провадження № 61-3239св18) вказану правову позицію підтримав.
Банк зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого Законом України «Про звернення громадян» (пункт 10 розділу VI Положення № 705).
У зв`язку з неправомірним, без волевиявлення позивача, через відділену заміну Сім-карти, без ідентифікації абонента (абонентського номеру НОМЕР_9 , який є фінансовим номером позивача) здійснено переказ грошових коштів на іншу картку через систему «Інтернет-банкінг», суд першої інстанції правильно задовольнив позовні вимоги про відновлення за рахунок власних коштів Банку залишок коштів на картковому рахунку ОСОБА_1 на суму 23012,00 грн, списаних внаслідок транзакції 11.02.200 року та зобов`язання банку припинити нарахування відсотків, пені, щомісячних платежів та інших штрафних санкцій за користування використаним кредитним лімітом, що утворився внаслідок проведення спірних операцій (транзакцій) 15 лютого 2020 року, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження вчинення позивачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною та пенсійною картками.
В свою чергу, колегія суддів не може погодитись із задоволенням судом першої інстанції позовної вимоги про зобов`язання відповідача скасувати нараховані за період з 11 лютого 2020 року проценти, пеню та інші штрафні санкції за користування використаним кредитним лімітом, що утворився внаслідок проведення операцій (транзакцій) 11 лютого 2020 року на суму 23012,00 (двадцять три тисячі дванадцять) гривень за картковим рахунком Позивача в ПАТ «Перший український міжнародний банк» № НОМЕР_10 та всіма додатковими рахунками, відкритими на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 ) згідно Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 200780966801 від 15 лютого 2017 року, враховуючи таке.
Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Оскільки положення Конституції України та цієї Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, відповідно до викладеної у позові вимоги, який не суперечить закону.
Нарахування позивачу пені (штрафу тощо) є лише попередньою фіксацією факту порушення цивільно-правових зобов`язань, яка безпосередньо не впливає на права позивача. Відповідний розрахунок може бути письмовим доказом, який у разі виникнення спору між сторонами повинен оцінюватися судом відповідно до вимог процесуального законодавства».
Результат аналізу статей 12, 89 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що у разі виникнення спору між сторонами суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку відсотків, пені, штрафних санкцій тощо та здійснити оцінку доказів, на яких такі дії ґрунтуються.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що позовна вимога про зобов`язання скасувати нараховані відсотки та штрафні санкції за кредитним договором є неефективним способом захисту, оскільки не відновлює порушене право і жодним чином не нівелює негативні наслідки порушення права позивача, тому у її задоволенні суд першої інстанції мав відмовити.
До такого правового висновку прийшла колегія суддів Верховного Суду у справі № 711/11121/18.
Звертаючись до суду з даним позовом, окрім зазначеного, позивач просив визнати такою, що невідповідає чинному законодавству та скасувати зміну умов обслуговування за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 200780966801 від 15 лютого 2017 року, яка була ним підписана 03 квітня 2020 року. Вказував на те, що при підписанні вказаної заяви відповідач ввів його в оману, погрожуючи застосуванням штрафних санкцій та спонукав до її підписання.
Задовольняючи вказані вимоги, суд першої інстанції взагалі ухилився від дослідження підстав на які посилався позивач.
Колегія суддів вважає, що підстав для задоволення вказаних вимог немає, виходячи з наступного.
Тлумачення статті 230 ЦК України свідчить, що під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення (абзац 2 частини першої статті 229 ЦК України).
Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. 
З заяви про зміну умов обслуговування за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 200780966801 від 15 лютого 2017 року, вбачається, що остання підписана особисто позивачем 03 квітня 2020 року, між сторонами обумовлено суму та строк повернення кредитних коштів, які надані в розстрочку. Сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Позивач на момент підписання змін до договору будь-яких зауважень та застережень не заявив. Позивачем не було доведено, що під час укладення спірного договору був умисел щодо введення його в оману з боку банку.
Колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні вимог про визнання такю, що невідповідає чинному законодавству та скасування змін умов обслуговування за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 200780966801 від 15 лютого 2017 року, яка була підписана позивачем 03 квітня 2020 року, слід відмовити.
Згідно пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи вищезазначене, колегія приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 22 червня 2021 року в частині задоволених вимог про визнання такою, що не відповідає чинному законодавству та скасування зміни умов обслуговування за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 200780966801 від 15 лютого 2017 року, яка була проведена 03 квітня 2020 року та вимог про визнання незаконним та скасовання нарахованих за період з 11 лютого 2020 року процентів, пені та інші штрафні санкцій за користування використаним кредитним лімітом, за картковим рахунком Позивача в ПАТ «Перший український міжнародний банк» № НОМЕР_10 та всіма додатковими рахунками, відкритими на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 ) згідно Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 200780966801 від 15 лютого 2017 року та ухвалення в цій частині новового рішення, яким в задоволенні вказаних вимог слід відмовити. В іншій частині заявлених позовних вимог місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку про їх задоволення. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування рішення в цій частині.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України необхідно компенсувати за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, ПАТ «Перший український міжнародний банк» сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн. 
Керуючись ст.ст. 374,376,381,382 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника ПАТ «Перший український міжнародний банк» Кущ Я.В. - задовольнити частково.
Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 22 червня 2021 року в частині задоволення вимог ОСОБА_1  до ПАТ «Перший український міжнародний банк» про визнання такою, що не відповідає чинному законодавству та скасування зміну умов обслуговування за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 200780966801 від 15 лютого 2017 року, яка була проведена 03 квітня 2020 року та вимог про визнання незаконним та скасовання нарахованих за період з 11 лютого 2020 року процентів, пені та інші штрафні санкцій за користування використаним кредитним лімітом, за картковим рахунком Позивача в ПАТ «Перший український міжнародний банк» № НОМЕР_10 та всіма додатковими рахунками, відкритими на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 ) згідно Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 200780966801 від 15 лютого 2017 року скасвувати. Ухвалити в цій частині нове рішення.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1  до ПАТ «Перший український міжнародний банк» про визнання такою, що не відповідає чинному законодавству та скасовання зміни умов обслуговування за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 200780966801 від 15 лютого 2017 року, яка проведена 03 квітня 2020 року та вимог про визнання незаконним та скасовання нарахованих за період з 11 лютого 2020 року процентів, пені та інші штрафні санкцій за користування використаним кредитним лімітом, за картковим рахунком Позивача в ПАТ «Перший український міжнародний банк» № НОМЕР_10 та всіма додатковими рахунками, відкритими на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 ) згідно Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 200780966801 від 15 лютого 2017 року - відмовити.
В іншій частині рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 22 червня 2021 року - залишити без змін.
Компенсувати за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, ПАТ «Перший український міжнародний банк» сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 16.09.2021.

Головуючий                         Т.В. Одринська 

Судді                                                 О.О. Панченко

                                                                       В.П. Пікуль