П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

26 серпня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/15156/20	

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  –  Лук`янчук О.В.
суддів              –  Бітова А. І. 
                                  –  Ступакової І. Г.                      
             при секретарі –  Поварчук В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення  Одеського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області  про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,   

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить:
визнати протиправними дії щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті основної державної пенсії, 
зобов`язати  провести перерахунок та виплату основної  державної пенсії на підставі прямої дії ч. 3 ст. 59 Закону України “Про статус та соціальний захист  осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати  встановленої на 01 січня відповідного року.
В обґрунтування позовних вимог зазначається, що 09.11.2020 року позивач  звернувся до Головного управління ПФУ в Одеській області із заявою про перерахунок пенсії та 19.11.2020 року йому відмовлено з посиланням на те, що грошове пенсійне забезпечення враховано вірно.
Позивач  вважає, що відмова в перерахунку пенсії з боку відповідача порушує його права на гідне пенсійне забезпечення, оскільки з 01.10.2017 року право на перерахунок пенсії по інвалідності на підставі ст. 59 Закону № 796-ХІІ з розрахунку п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року мають особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань та особи, які брали участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року у задоволенні позовної заяви   ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області  про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовлено у повному обсязі.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильно встановлені обставини справи та порушення норм права, просить скасувати рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає про ті ж обставини, які вказано у позові. При цьому звертає увагу, що має право на обчислення пенсії на підставі пункту 9-1 Порядку №1210 з 01.01.2017 року, оскільки зазначена норма поширюється на осіб, які отримують пенсію за ст. 54 Закону № 796-ХІІ. При цьому апелянт зазначає, що звернувся до пенсійного органу з заявою про перерахунок пенсії, а не з заявою про роз`яснення пенсійного законодавства. В свою чергу пенсійний фонд встановивши невідповідність заяви співробітник пенсійного фонду повинен був роз`яснити заявнику, яким чином її необхідно правильно оформити.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного. 
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 позивач має статус учасника  ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році (категорія2) та отримує пенсію за віком відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 .
Відповідно до військового квитка НОМЕР_3 , ОСОБА_1 з 25.04.1987 року по 03.06.1987 року виконував обов`язку по ліквідації наслідків аварії в 30 км зоні ЧАЄС, що надає право на пільгову пенсію по списку № 1.
09 листопада 2020 року позивач подав заяву, в якій зазначив, що відповідно до наказу 665-195 від 05.06.1985 ВЦСПС він має право на отримання пенсії, яка дорівнює трьохкратному розміру мінімальної пенсії, однак при виході на пенсію вказана вище надбавка за участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС  не була врахована.
Листом від 19.11.2020 року вих. № 1969-10863/К-02/8-1500/20 ГУПФУ в Одеській області  повідомило позивача про те, що з 13.06.2014 року позивачу призначено пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку згідно ст. 55 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та розмір щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю особам, віднесеним до 2 категорії ЧАЕС встановлено на рівні 170, 82 грн. 
Також, у листі зазначено, що  розмір пенсії позивача обчислено при страховому стажі  21 рік 1 місяць (враховано по 07.09.2009), середньомісячній заробітній платі 11906,35 грн. визначеної на період з 01.03.1985 року по 28.02.1990 року згідно довідки про заробітну плату і з 01.09.2007 року по 30.09.2009 року згідно персоніфікованого обліку становить 2681,04 грн., де основний розмір пенсії - 2510,22 грн., додаткова пенсія особам, віднесеним до 2 категорії ЧАЕС  -170,82 грн., а тому підстави для перерахунку  пенсії відсутні.
Не погоджуючись із зазначеною відмовою, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що ним отримано інвалідність за наслідками участі у ліквідації наслідків на ЧАЕС, а тому прийшов до висновку, що відповідачем  правомірно відмовлено   ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті основної державної пенсії, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.
Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Спеціальним законом, який визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, є  Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII  (далі - Закон №796-XII).
Відповідно до ст. 10 цього Закону України, учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно з ч.1  ст. 49 Закону№ 796-XII  визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV) за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Позивач відноситься до осіб учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується документами, які містяться в матеріалах справи.
Статтею 59 вищевказаного Закону урегульовано порядок призначення пенсії військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.
Частиною 3  статті 59 Закону №796-ХІІ  у редакції  Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 05.10.2006 року №231-V визначено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього  Закону  або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.
Таким чином, частиною 3  статті 59 Закону №796-ХІІ  у редакції  закону, чинній до 01.10.2017 року, було визначено лише одну категорію осіб, які мали право на обчислення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а саме: особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами.
Указаною нормою в редакції, чинній з 01.10.2017 року, передбачено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом  на 1 січня відповідного року.
З аналізу редакцій частини 3  статті 59 Закону №796-ХІІ  вбачається, що  Законом України від 03.10.2017 року №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" розширено перелік осіб, на яких вказана норма розповсюджується, а саме: осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аваріях та випробуваннях, а також осіб, які брали участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.
Водночас незмінною залишилась умова щодо проходження такими особами дійсної строкової служби у відповідний період.
Таким чином для отримання пенсії на підставі частини 3 статті 59 цього Закону особі необхідно було відповідати таким критеріям: 1) особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї; 2) участь особи відбувалась під час проходження дійсної строкової служби; 3) особа набула інвалідність внаслідок вищевказаного.
Водночас, в результаті  ухвалення Конституційним Судом України рішення від 25.04.2019 року № 1-р  (ІІ)/2019 змінено положення частини 3  статті 59 Закону №796-ХІІ, оскільки розширено раніше встановлений перелік осіб, на яких поширюється порядок обчислення пенсій по інвалідності, визначений цими положеннями Закону.
Відтак особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби та є інвалідами внаслідок цього, мають право на обчислення пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати згідно з частиною 3 статті 59 Зaкoну №796-ХІІ.
Водночас, механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настали внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначав Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Порядок № 1210).
15.11.2017 (після внесення змін до  статті 59 Закону № 796-ХІІ) постановою Кабінету Міністрів України за № 851 "Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" внесено зміни до Порядку, а саме: у першому реченні пункту 1 слова і цифри "статей 54 і 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" замінено словами і цифрами "статей 54, 57 і 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та доповнено Порядок пунктом 9-1.
Відповідно до п.9-1 Порядку №1210 за бажанням військовослужбовців, зокрема військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військової служби (військових зборів) і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої  законом  на 1 січня відповідного року, за формулою: П = Зс х Кзс х (Кв/100%),
Як вбачається з матеріалів справи,  відповідно до довідки  Районного військового комісаріату міста Одеси від 11.03.2013 року №553 ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків ЧАЕС в період з 25.04.1987 року по 03.06.1987 року та має право на пільгову пенсію. Так само це записано в військовому квітку позивача.
Відповідно до ст. 55 Закону, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, - які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів – 10 років;  які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів – 08 років, - які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році – 5 років.
З аналізу ст. 59 Закону України №796 вбачається, що пенсії визначаються в порядку, визначених законодавством для осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), або відповідно до статті 54 цього Закону.
Так, апелянта зазначає, що має право на обчислення пенсії на підставі пункту 9-1 Порядку №1210 з 01.01.2017 року, оскільки зазначена норма поширюється на осіб, які отримують пенсію за ст. 54 Закону № 796-ХІІ
Водночас, колегія суддів не приймає до уваги такі доводи апелянта та зазначає, що позивачу з 2014 року призначено та виплачується пенсія за віком зі зниженням пенсійного віку згідно ст. 55 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та розмір щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю  особам, віднесеним до 2 категорії  ЧАЕС встановлено на рівні 170, 82 грн., а пенсію обраховано з урахуванням  страхового стажу  21 рік 1 місяць (враховано по 07.09.2020 року).
В свою чергу, відповідач відмовив позивачу у проведенні перерахунку пенсії на підставі ч. 3 ст. 59 Закону України з підстав того, що позивачем не надано доказів того, що внаслідок прийняття участі у ліквідації наслідків на ЧАЕС став особою з інвалідністю.
В ході розгляду справи як в судом першої так і судом апеляційної інстанції, позивачем не надано доказів того, що йому встановлено інвалідність за наслідками участі у ліквідації наслідків на ЧАЕС, що є однією з визначальних ознак при перерахунку (призначенні) пенсії на підставі ч. 3 ст. 59 ЗУ №796-ХІІ
Посилання позивача на те, що для призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України “Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок ЧАЕС” достатньо факту прийняття участі в ліквідації наслідків ЧАЕС мобілізований до військової служби, відхиляються судом, оскільки за змістом ст. 59 цього Закону вбачається, що вказана стаття належить застосуванню за умови дотримання двох умов одночасно: проходження військової служби, в тому числі через мобілізацію, та набуття інвалідності за наслідками участі у ліквідації наслідків на ЧАЕС про що вірно зазначено судом першої інстанції.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату основної  державної пенсії  на підставі прямої дії ч. 3 ст. 59 Закону України “Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок ЧАЕС” у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати встановленої на 01 січня відповідного року з підстав викладених вище.
Посилання апелянта не те, що він звернувся до пенсійного органу з заявою про перерахунок пенсії, а не з заявою про роз`яснення пенсійного законодавства. В свою чергу пенсійний фонд встановивши невідповідність заяви співробітник пенсійного фонду повинен був роз`яснити заявнику, яким чином її необхідно правильно оформити, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки що у спірних правовідносинах відповідач забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч. 2  ст. 19 КАС України, оскільки за письмовим зверненням надав письмову відповідь, що узгоджується з положеннями  Закону України "Про звернення громадян".
Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до  ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И ЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. 
                                                      Повний текст постанови складено та підписано 27 серпня 2021 року. 

Головуючий суддя:                                                                                  О.В. Лук`янчук 

Суддя:                                                                                                       А.І.Бітов  

Суддя:                                                                                                       І. Г. Ступакова