ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/2009/21	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:  
головуючого: Бєляновського В.В., суддів: Богатиря К.В., Філінюка І.Г.

при секретарі – Чеголі Є.О.

за участю представників:
від скаржника: Недашківський А.В.
від позивачів: Галич Л.Б.
від відповідача: Самодурова Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні  в м. Одесі
апеляційну скаргу   ОСОБА_1 
на ухвалу господарського суду Одеської області від 14.07.2021 (про задоволення заяви про забезпечення позову), суддя в І інстанції Волков Р.В., повний текст якого складено 14.07.2021 в м. Одесі
у справі № 916/2009/21
за позовом:  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 
до відповідача: Кооперативу садоводів та індивідуального дачного будівництва “Лагуна” 
про визнання недійсними та скасування рішень  

ВСТАНОВИВ:

13 липня 2021 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до господарського суду Одеської області з позовом до Кооперативу садоводів та індивідуального дачного будівництва “Лагуна” (далі - КСІДБ «Лагуна», Кооператив) про визнання недійсними та скасування рішень загальних зборів членів Кооперативу, оформлених протоколом від 03.07.2021р., на яких вирішувалися питання щодо обрання голови Кооперативу, правління Кооперативу, розгляд та обговорення тарифів за електроенергію, воду, членські внески.
Позовні вимоги обґрунтовувалися недотриманням вимог закону та статуту Кооперативу під час скликання і проведення загальних зборів з огляду на те, що позивачів не було повідомлено про проведення і порядок денний цих зборів, внаслідок чого порушено їх корпоративні права на участь в управлінні Кооперативом. Рішення на цих зборах прийнято за відсутності кворуму для проведення зборів та прийняття рішень, що є безумовною підставою для визнання таких рішень недійсними. Крім того позивачі вказували, що у загальних зборах брали участь особи, які не є членами Кооперативу.
Одночасно в порядку статей 136 - 139 ГПК України ОСОБА_4 подав до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просив заборонити державним реєстраторам, нотаріусам та іншим суб`єктам державної реєстрації приймати рішення про державну реєстрацію змін, здійснювати державну реєстрацію змін та вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідні записи та вчиняти інші реєстраційні дії щодо Кооперативу на підставі протоколу загальних зборів членів Кооперативу від 03.07.2021р.
Зазначена заява обґрунтована наявністю підстав для вжиття заявлених позивачем заходів забезпечення позову, передбачених ч. 2 ст. 136 ГПК України, а саме тим, що оскаржуваними рішеннями загальних зборів членів Кооперативу вирішувалося питання щодо обрання складу його органів управління - правління Кооперативу та його голови. Дані рішення є підставою для внесення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо реєстрації зміни відомостей про юридичну особу в частині її керівника, за заявою заінтересованої особи.
З метою попередження внесення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на підставі протоколу загальних зборів членів Кооперативу від 03.07.2021р., позивач просив суд вжити заходи забезпечення позову вказуючи те, що невжиття зазначених заходів забезпечення позову матиме наслідком порушення прав, зокрема, обирати та бути обраними до органів управління Кооперативу, як ОСОБА_3 , так і значної більшості членів Кооперативу, що були позбавлені можливості взяти участь у загальних зборах, призведе до протиправної зміни керівництва Кооперативу, оскільки правління Кооперативу обрано загальними зборами, проведеними за відсутності кворуму та з порушення порядку їх скликання. Крім того, ОСОБА_1 - особа, обрана на посаду голови правління Кооперативу, не є та ніколи не був членом Кооперативу.
З огляду на викладене, заявник вважав, що заборона уповноваженим особам вчиняти реєстраційні дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на підставі спірного протоколу забезпечить розумність, обґрунтованість та адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову та забезпечить збалансованість інтересів сторін, оскільки такий захід забезпечення позову не перешкоджатиме господарській діяльності Кооперативу, а спрямований лише на незмінюваність поточного стану та статусу його учасників до вирішення спору по суті. При цьому, вжиття вищевказаних заходів позбавить позивачів необхідності звернення у майбутньому з позовом щодо оскарження реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, якщо такі будуть вчиненні на підставі спірного протоколу. 
Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.07.2021 прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/2009/21.
Іншою ухвалою господарського суду Одеської області від 14.07.2021 заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову – задоволено. Заборонено державним реєстраторам, нотаріусам та іншим суб`єктам державної реєстрації приймати рішення про державну реєстрацію змін, здійснювати державну реєстрацію змін та вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідні записи та вчиняти інші реєстраційні дії щодо Кооперативу садоводів та індивідуального дачного будівництва “Лагуна”, на підставі протоколу Загальних зборів членів Кооперативу садоводів та індивідуального дачного будівництва “Лагуна” від 03.07.2021р.
Ухвала суду з посиланням на приписи ст. ст. 136, 137, 140 ГПК України, ст. ст. 10, 17  Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань” мотивована тим, що оспорюваними рішеннями загальних зборів членів Кооперативу від 03.07.2021р. вирішувалось питання щодо обрання складу його органів управління - правління Кооперативу та його голови.
Оскільки зазначені рішення є підставою для внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а документи, внесені до Єдиного державного реєстру, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, суд дійшов висновку про необхідність застосування заходу забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам, нотаріусам та іншим суб`єктам державної реєстрації приймати рішення про державну реєстрацію змін, здійснювати державну реєстрацію змін та вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідні записи та вчиняти інші реєстраційні дії щодо Кооперативу на підставі спірного протоколу загальних зборів.
Даний захід забезпечить ефективний захист корпоративних прав та інтересів заявника судом в межах одного судового провадження; цей захід забезпечення позову не є тотожним задоволенню позову, який був поданий до суду; з матеріалів заяви не вбачається, що застосуванням даного заходу забезпечення позову можуть бути порушені права та інтереси Кооперативу та інших осіб. 
Суд вважав, що заборона уповноваженим особам вчиняти реєстраційні дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на підставі спірного протоколу загальних зборів членів Кооперативу забезпечить збалансованість інтересів сторін, оскільки, такий захід забезпечення позову не перешкоджатиме господарській діяльності Кооперативу, а спрямований саме на незмінюваність поточного стану та статусу його учасників до вирішення справи по суті.
При цьому, вжиття вищевказаних заходів позбавить позивачів необхідності звернення у майбутньому з позовом щодо оскарження реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, якщо такі будуть вчинені на підставі спірного протоколу.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 , як особа, яка не брала участі у справі, але вважала що судом вирішено питання про її права та інтереси, звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить зазначену ухвалу господарського суду Одеської області від 14.07.2021 року скасувати та ухвалите нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви   ОСОБА_3 про забезпечення позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник вказує те, що заходи забезпечення позову вжиті судом не обґрунтовано, без підтвердження доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову; у зв`язку з вжиттям таких заходів порушуються права та охоронювані законом інтереси осіб, що не є учасниками даного судового процесу; не мають зв`язку з предметом позовної вимоги; не впливають на можливість виконання або невиконання рішення суду у разі задоволення позову; блокують роботу правління кооперативу, як виконавчого органу кооперативу, зокрема щодо керування господарською діяльністю; порушують права учасників юридичної особи - членів кооперативу, що були обрані до правління кооперативу.
У відзиві на апеляційну скаргу позивачі заперечують проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просять оскаржувану ухвалу місцевого суду залишити без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою. 
Позивачі вказують те, що в матеріалах справи наявні докази необхідності застосування заходів забезпечення позову, а саме: копія статуту КСІДБ «Лагуна»; копія протоколу загальний зборів членів Кооперативу від 18.07.2020 для підтвердження загальної кількості членів Кооперативу станом на 18.07.2020 - дату проведення останній загальних зборів; копії листів виконавчого директора Кооперативу та копія протоколу засідання правління Кооперативу від 23.06.2021, що підтверджують узгодженість запланованої дати проведення загальних зборів членів Кооперативу на 18.07.2021 року, яка доводилася членам Кооперативу; копія публікацій в ЗМІ, диск з відеозаписом, які підтверджують відсутність кворуму на загальних зборах членів Кооперативу від 03.07.2021 та участь у прийнятті рішень особами, які, навіть, не є членами Кооперативу; копія інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.07.2021 № 265335936, з якої вбачається відсутність у апелянта - ОСОБА_1 будь-якого нерухомого майна на території Кооперативу, що унеможливлює перебування його у складі членів Кооперативу в силу статутних положень, в тому числі у здійснення керівництва даним Кооперативом.
Вжиті судом заходи забезпечення позову прямо пов`язані із предметом позовної заяви по даній справі та не впливають на господарську діяльністю Кооперативу.
Вжитими оскаржуваною ухвалою заходами забезпечення позову не допущено здійснення керівництва Кооперативом особами, які не є його членами, оскільки всупереч положенням статуту КСІДБ «Лагуна», якими виключно за членами Кооперативу закріплено право щодо управління Кооперативом, на даних загальних зборах було обрано ОСОБА_1 головою правління Кооперативу, а ОСОБА_5 до складу правління КСІДБ «Лагуна», що суперечить положенням статуту КСІДБ «Лагуну», якими урегульовано порядок обрання правління Кооперативу та його діяльності, адже вказані особи не є та ніколи не були членами КСІДБ «Лагуна».
Позивачі вважають, шо апелянтом не обґрунтовано наявності жодної підстави для скасування ухвали суду першої інстанції про вжиття заходів забезпечення позову по даній справі.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач Кооператив «Лагуна» просить закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Одеської області від 14.07.2021 по справі № 916/2009/21. 
Відповідач зазначає, що відповідно до п.п. 10.8, 10.9 статуту КСІДБ «Лагуна» позачергові збори членів Кооперативу скликаються правлінням Кооперативу на вимогу не менше третини членів Кооперативу, Голови правління Кооперативу або ревізійної комісії. Вимога про скликання позачергових загальних зборів членів Кооперативу надсилається до правління Кооперативу. Повідомлення членів Кооперативу про проведення загальних зборів його членів (зборів уповноважених представників членів Кооперативу), порядок денний загальних зборів здійснюється за допомогою розміщення відповідних оголошень на інформаційному стенді, розташованому на території Кооперативу або в засобах масової інформації, тощо, не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення загальних зборів. Проте, від вищезазначених суб`єктів, які можуть ініціювати проведення загальних зборів членів Кооперативу, відповідної вимоги до правління Кооперативу не надходило. А від так, для скликання правлінням Кооперативу позачергових загальних зборів членів КСІДБ «Лагуна» на 03.07.2021 не було жодної підстави.
Відповідач звертає увагу на те, що ОСОБА_1 , якого загальними зборами членів Кооперативу від 03.07.2021 було обрано головою правління КСІДБ «Лагуна», не є та ніколи не був членом Кооперативу, загальними зборами членів КСІДБ «Лагуна», ніколи не приймалося рішення про його прийняття до членів Кооперативу та не затверджувалося відповідних рішень правління КСІДБ «Лагуна». Отже, наведені обставини лише свідчать про обґрунтованість та необхідність у дії заходів забезпечення позову, вжитих оскаржуваною ухвалою по даній справі, адже ОСОБА_1 в силу вимог п. 8.1 статуту КСІДБ «Лагуна» не може брати участь в управлінні Кооперативом, в тому числі бути обраним до органів управління Кооперативом, оскільки не є членом КСІДБ «Лагуна». Враховуючи той факт, що в силу статутних положень КСІДБ «Лагуна» ОСОБА_1 не має жодних прав на управління Кооперативом, то, відповідно, оскаржувана ухвала про вжиття заходів забезпечення позову на права, які реально існують у апелянта, жодним чином не впливає, а лише є засобом уникнення протиправного захоплення повноважень на управління КСІДБ «Лагуна» неповноважною особою.          
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.07.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Одеської області від 14.07.2021 у справі № 916/2009/21. 
Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, дослідивши наявні у справі матеріали, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Колегія суддів враховує те, що ОСОБА_1 звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Одеської області від 14.07.2021 року про забезпечення позову у даній справі в порядку ст. 254 ГПК України, як особа яка не була учасником справи, однак яка вважала, що суд вирішив питання про її права та інтереси.
За правилами статті 17 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до ст. 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.
Після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.
Тобто, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.
Особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку ст. 254 ГПК України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним.
Якщо скаржник зазначає лише про те, що рішення може вплинути на його права та/або інтереси, та/або обов`язки, або зазначає (констатує) лише, що рішенням вирішено про його права та/або обов`язки чи інтереси, то такі посилання не можуть бути достатньою та належною підставою для відкриття апеляційного провадження.
З юридичного аналізу наведеного правового положення вбачається, що судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах, виходячи з предмету та підстав позову.
Після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції повинен перш за все з`ясувати, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника, про які конкретно. Встановивши такі обставини, суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та, як наслідок, скасування судового рішення на підставі п. 4 ч. 3 ст. 277 ГПК України, оскільки таке порушення норм процесуального права є в будь - якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо господарський суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, в зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.
Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.09.2018 у справі № 909/68/18, від 18.12.2018 у справі № 911/1316/17, від 30.01.2019 у справі № 903/674/17, від 19.02.2019 у справі № 910/12807/16.
Звертаючись із апеляційною скаргою до Південно-західного апеляційного господарського суду ОСОБА_1 вказує те, що відповідно до ст. 12 Закону України «Про кооперацію», участь в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління належать до основних прав члена кооперативу. Внаслідок наведених вище обставин, заходи забезпечення позову вжиті судом, фактично порушують право на участь в управління кооперативом членів кооперативу, що були обрані до правління кооперативу, оскільки значно звужують можливості реалізації правлінням кооперативу своїх повноважень. Зважаючи на те, що ОСОБА_1 03.07.2021 рішенням загальних зборів членів КСІДБ «Лагуна» було обрано головою правління КСІДБ «Лагуна», заходи забезпечення позову вжиті судом порушують також й його права, як члена кооперативу, якого обрано головою правління КСІДБ «Лагуна». Відповідно до ч. 10 ст. 137 ГПК України, заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства. Зокрема, крім випадків, передбачених частиною дев`ятою цієї статті, заборона вчиняти дії має стосуватися лише акцій або корпоративних прав, безпосередньо пов`язаних з предметом спору.
За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.
Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ч. 1 цієї статті).
Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до ч. 4 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. В ч. 2 ст. 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.
В силу приписів ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. 
Відповідно до ч. 1 ст. 7 цього ж Закону кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Згідно з ч. 3 зазначеної статті судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України. 
Таким чином, конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно з ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Європейський суд з прав людини у справі "Устименко проти України" (заява № 32053/13) констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
У рішенні в справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 (заяви № 29458/04 та № 29465/04) Європейський суд з прав людини вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" зазначено, що "Право на суд" не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов`язків", пункт 1 статті 6 залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли Договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотримання вимог Конвенції залишається за Судом…
Із встановлених судом апеляційної інстанції обставин даної справи вбачається, що на загальних зборах членів Кооперативу «Лагуна» були прийняті рішення, зокрема, про затвердження нової редакції статуту КСІДБ «Лагуна», обрано головою правління КСІДБ «Лагуна» Бейбутяна Г.М. та уповноважено його на вчинення в установленому законодавством порядку всіх дій необхідних для проведення державної реєстрації нової редакції статуту та державної реєстрації змін до відомостей про КСІДБ «Лагуна», що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Положеннями ст. 16 Закону України «Про кооперацію» визначено, що виконавчим органом кооперативу є правління, яке очолює голова, повноваження якого визначаються статутом кооперативу. Виконавчий орган підзвітний вищому органу управління кооперативу і несе перед ним відповідальність за ефективність роботи кооперативу.
Виконавчий орган кооперативу: здійснює управління кооперативом у період між загальними зборами членів кооперативу, забезпечує виконання їх рішень; представляє кооператив у відносинах з органами державної влади та органами місцевого самоврядування, міжнародними організаціями, юридичними та фізичними особами; укладає угоди між кооперативом та іншими особами; діє від імені кооперативу в межах, передбачених статутом кооперативу.
Повноваження голови правління КСІДБ «Лагуна» визначено п. 11.7 статуту Кооперативу, згідно з якими він, зокрема: головує на засіданнях правління; забезпечує виконання членами Кооперативу цього статуту, рішень загальних зборів та правління Кооперативу; підписує протоколи засідання правління та інші документи від імені Кооперативу; без доручення представляє Кооператив у відносинах з державними, судовими, громадськими організаціями, банками та іншими установами.
Відповідно до п.п. 12, 13 ч. 2 ст. 9 Закону України  «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема: відомості про органи управління юридичної особи;  відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.
Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 10 вказаного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.
Водночас, вжиття господарським судом Одеської області оскаржуваною ухвалою заходів забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам, нотаріусам та іншим суб`єктам державної реєстрації приймати рішення про державну реєстрацію змін, здійснювати державну реєстрацію змін та вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідні записи та вчиняти інші реєстраційні дії щодо Кооперативу садоводів та індивідуального дачного будівництва “Лагуна” на підставі спірного протоколу загальних зборів членів Кооперативу від 03.07.2021р., істотно впливає на реалізацію скаржником прав, інтересів та обов`язків як новообраного голови правління на вчинення дій від імені Кооперативу.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ОСОБА_1 судова ухвала безпосередньо стосується прав, інтересів та обов`язків цієї особи, оскільки судом вирішувалося питання щодо заборони державним реєстраторам та іншим суб`єктам державної реєстрації приймати рішення про державну реєстрацію змін, здійснювати державну реєстрацію змін та вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідні записи та вчиняти інші реєстраційні дії щодо Кооперативу на підставі спірного протоколу загальних зборів членів Кооперативу від 03.07.2021р., на яких його було обрано головою правління, тобто судом вирішувалося питання у правовідносинах, учасником яких на момент винесення ухвали господарським судом першої інстанції є скаржник. Отже, між скаржником і сторонами у справі існує правовий зв`язок.
Частиною 3 ст. 10 Закону України «Про кооперацію» встановлено, що кооператив зобов`язаний вести облік своїх членів та видати кожному з них посвідчення про членство.
Викладене у відзивах на апеляційну скаргу твердження позивачів та відповідача про те, що ОСОБА_1 не є та ніколи не був членом Кооперативу, об`єктивно нічим не підтверджене та спростовується наявними в матеріалах оскарження членською книжкою садовода № 1824 Кооперативу «Лагуна» виданою ОСОБА_1 з відмітками про сплату членських внесків за період 2012-2020р.р., протоколом загальних зборів членів Кооперативу «Лагуна» від 18.07.2020, підписаним ОСОБА_1 як секретарем цих зборів, статутом Кооперативу «Лагуна», затвердженим  загальними зборами членів Кооперативу, протокол від 18.07.2020, підписаним ОСОБА_1 .
Крім того, колегія суддів враховує, що згідно з ч. 2 ст. 136 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Частиною 1 ст. 140 ГПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.
Заяву про вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_4 подано до господарського суду 13.07.2021, одночасно з позовною заявою, а оскаржувану ухвалу винесено судом наступного дня, тобто 14.07.2021.
За змістом п. 4 ч. 2 ст. 182 ГПК України у підготовчому засіданні суд вирішує питання, зокрема, про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше.
Апеляційним судом установлено, що у підготовчому засіданні ухвалою господарського суду Одеської області від 18.08.2021 клопотання ОСОБА_1 про залучення третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача задоволено та залучено його до участі у справі №916/2009/21 в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. При цьому, з урахуванням доводів поданої заяви, враховуючи предмет спору, суд вважав наявним обґрунтоване припущення щодо можливості впливу судового рішення у даній справі на права та обов`язки ОСОБА_1 .
Статтею 269 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Предметом апеляційного перегляду є ухвала суду першої інстанції про  задоволення заяви позивача про забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам, нотаріусам та іншим суб`єктам державної реєстрації приймати рішення про державну реєстрацію змін, здійснювати державну реєстрацію змін та вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідні записи та вчиняти інші реєстраційні дії щодо Кооперативу “Лагуна” на підставі протоколу загальних зборів членів Кооперативу від 03.07.2021р.
Тобто, предметом розгляду є питання наявності правових підстав для вжиття вказаного заходу забезпечення позову у даній справі. 
Статтею 136 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Заходи забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених ст. 136 ГПК України, а саме якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно з положеннями статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема:
- забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;
- іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.
Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони:
1) проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору;
2) емітенту, зберігачу, депозитарію надавати реєстр власників іменних цінних паперів, інформацію про акціонерів або учасників господарського товариства для проведення загальних зборів товариства;
3) участі (реєстрації для участі) або неучасті акціонерів або учасників у загальних зборах товариства, визначення правомочності загальних зборів акціонерів або учасників господарського товариства;
4) здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.
Суд, який вирішує спір про право власності на акції (частки, паї) товариства, права акціонера (учасника), реалізація яких залежить від відносної вартості акцій (розміру частки) в статутному капіталі товариства, може постановити ухвалу про забезпечення позову шляхом встановлення заборони на внесення змін до статуту цього товариства щодо розміру статутного капіталу (частина 9).
Заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства. Зокрема, крім випадків, передбачених частиною дев`ятою цієї статті, заборона вчиняти дії має стосуватися лише акцій або корпоративних прав, безпосередньо пов`язаних з предметом спору.
Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
Отже, під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами.
Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших учасників (акціонерів) юридичної особи.
З огляду на викладене, для вирішення питання про наявність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову та вжиття відповідних заходів має значення правильне визначення предмета спору.
Відповідно до позовної заяви предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Кооперативу визнати недійсними та скасувати  рішення загальних зборів членів Кооперативу, оформлені протоколом від 03.07.2021р., на яких вирішувалися питання щодо обрання голови Кооперативу, правління Кооперативу, розгляд та обговорення тарифів за електроенергію, воду, членські внески.
Отже, предметом спору у даній справі є визнання недійсними рішень загальних зборів членів господарської організації, тобто вимоги немайнового характеру.
В обґрунтування пред`явлених позовних вимог та заяви про забезпечення позову позивач посилався на недотримання вимог закону та статуту Кооперативу під час скликання і проведення загальних зборів з огляду на те, що його не було повідомлено про проведення і порядок денний цих зборів, внаслідок чого порушено його корпоративні права та охоронювані законом інтереси на участь в управлінні Кооперативом. Рішення на цих зборах прийнято за відсутності кворуму для проведення зборів та прийняття рішень, що є безумовною підставою для визнання таких рішень недійсними. Крім того позивач вказував, що у загальних зборах брали участь особи, які не є членами Кооперативу.
Позивач зазначав, що дані рішення є підставою для внесення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо реєстрації зміни відомостей про юридичну особу в частині її керівника, за заявою заінтересованої особи. З метою попередження внесення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на підставі протоколу загальних зборів членів Кооперативу від 03.07.2021р., позивач просив суд вжити заходи забезпечення позову вказуючи те, що невжиття зазначених заходів забезпечення позову матиме наслідком порушення його прав, зокрема, обирати та бути обраними до органів управління Кооперативу, так і значної більшості членів Кооперативу, що були позбавлені можливості взяти участь у загальних зборах, призведе до протиправної зміни керівництва Кооперативу, оскільки правління Кооперативу обрано загальними зборами, проведеними за відсутності кворуму та з порушення порядку їх скликання. 
З огляду на викладене, заявник вважав, що заборона уповноваженим особам вчиняти реєстраційні дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на підставі спірного протоколу забезпечить розумність, обґрунтованість та адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову та забезпечить збалансованість інтересів сторін, оскільки такий захід забезпечення позову не перешкоджатиме господарській діяльності Кооперативу, а спрямований лише на незмінюваність поточного стану та статусу його учасників до вирішення спору по суті. При цьому, вжиття вищевказаних заходів позбавить позивачів необхідності звернення у майбутньому з позовом щодо оскарження реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, якщо такі будуть вчиненні на підставі спірного протоколу.
Отже, виходячи з предмета та підстав позову, колегія суддів приходить до висновку, що кінцевою метою позову у даній справі є поновлення порушених прав, інтересів позивачів, як членів Кооперативу, шляхом визнання недійсними оспорюваних ними рішень, тобто відновлення становища, яке існувало до порушення їх прав з боку відповідача.
Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.
При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи не поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Частиною першою статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Згідно з частиною першою статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Згідно з п. 31 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: дата прийняття, дата набрання законної сили та номер судового рішення, на підставі якого проведено реєстраційну дію.
Відповідно до ч. 10 ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Державна судова адміністрація України забезпечує передачу до Єдиного державного реєстру примірника судового рішення, яке тягне за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, судового рішення про арешт корпоративних прав та про заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій - у день набрання рішенням суду законної сили.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" направлення судових рішень, які тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, та про заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій здійснюється у порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та Єдиним державним реєстром судових рішень.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі або заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій, а також надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".
Пунктом 2 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" передбачена така підстава для відмови у державній реєстрації, як "у Єдиному державному реєстрі містяться відомості про судове рішення щодо заборони проведення реєстраційної дії".
Отже, заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений, зокрема, Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань".
Наведена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 09.11.2018 у справі № 915/508/18, від 12.03.2020 у справі № 916/3479/19, від 24.06.2020 у справі №902/1051/19.
Предметом позову у даній справі є вимоги позивачів визнати недійсними та скасувати  рішення загальних зборів членів Кооперативу, оформлені протоколом від 03.07.2021р.
Оскільки позивачі звернулися до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку підлягає дослідженню така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулися до суду.
При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивачі не зможуть їх захистити в межах одного цього судового провадження за їх позовом без нових звернень до суду.
Наведена позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18.
З наявних у матеріалах оскарження матеріалів вбачається, що 03.07.2021 року відбулися загальні збори членів Кооперативу «Лагуна» з наступним порядком денним: 
1.          Затвердження  нової редакції статуту КСІДБ «Лагуна».
2.          Обрання голови правління КСІДБ «Лагуна».
3.          Обрання членів правління КСІДБ «Лагуна».
4.          Обрання голови та членів ревізійної комісії КСІДБ «Лагуна».
5.          Розгляд питань щодо тарифів на електроенергію, воду, а також розміру членських внесків.
6.          Визначення особи, яка має право представляти КСІДБ «Лагуна» для здійснення реєстраційних дій.
Зазначеними загальними зборами прийняті наступні рішення, зокрема: 
-          Затвердити нову редакцію статуту КСІДБ «Лагуна» та провести державну реєстрацію нової редакції статуту.
-          Обрати головою правління КСІДБ «Лагуна» ОСОБА_1 
-          Обрати членами правління КСІДБ «Лагуна»: ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 
-          Уповноважити ОСОБА_1 на вчинення в установленому законодавством порядку всіх дій необхідних для проведення державної реєстрації нової редакції статуту КСІДБ «Лагуна» та державної реєстрації змін до відомостей про КСІДБ «Лагуна», що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Позивачі стверджують про недотримання вимог закону та статуту Кооперативу під час скликання і проведення загальних зборів з огляду на те, що їх не було повідомлено про проведення і порядок денний цих зборів, внаслідок чого порушено їх корпоративні права та охоронювані законом інтереси на участь в управлінні Кооперативом. Рішення на цих зборах прийнято за відсутності кворуму для проведення зборів та прийняття рішень, що є безумовною підставою для визнання таких рішень недійсними. Крім того позивачі вказували, що у загальних зборах брали участь особи, які не є членами Кооперативу.
Отже, без вжиття заходів забезпечення позову у даній справі існує суттєвий ризик того, що виконання в майбутньому судового рішення у цій справі, у випадку задоволення позову за пред`явленими позовними вимогами стане неможливим, а ефективний захист або поновлення порушених та оспорюваних прав та інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулися до суду, може бути суттєво ускладненим у випадку нової державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, пов`язаних із зміною складу членів Кооперативу та/або виконавчих органів Кооперативу зважаючи на реальну можливість подальшого вчинення таких дій у новообраного складу правління та його голови до завершення розгляду даного спору.
Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що застосування заходу забезпечення позову, обраного позивачаем, безпосередньо пов`язано з предметом позову і такі заходи є обґрунтованими та адекватними.
Застосування зазначеного заходу пов`язується з обставинами, на які позивачі посилалися в обґрунтування пред`явлених вимог, щодо порушення вимог закону та статуту Кооперативу під час скликання і проведення загальних зборів, що порушує їх корпоративні права та охоронювані законом інтереси на участь в управлінні Кооперативом.
Встановивши зазначені обставини та надавши оцінку доводам позивача, колегія суддів приходить до висновку про те, що у разі, якщо до закінчення розгляду даної справи новообраним складом правління чи його головою будуть скликані нові загальні збори Кооперативу, на яких будуть прийняті інші рішення, а державним реєстратором юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань будуть вчинені нові реєстраційні дії щодо державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, позивачі не зможуть захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за їх позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулися з позовом у даній справі. Невжиття відповідного заходу забезпечення позову утруднить можливість для позивачів вчиняти дії, направлені на відновлення стану, який існував до порушення прав позивачів. Тобто, апеляційним судом встановлено, що існує обґрунтоване припущення про реальну та дійсну загрозу невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду, що було доведено позивачем у заяві про забезпечення позову.
З огляду на викладене, встановивши існування обґрунтованого припущення, що невжиття такого заходу може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулися до суду, колегія суддів вважає, що  господарський суд першої інстанції дійшов обгрунтованого та правомірного висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам, нотаріусам та іншим суб`єктам державної реєстрації приймати рішення про державну реєстрацію змін, здійснювати державну реєстрацію змін та вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідні записи та вчиняти інші реєстраційні дії щодо Кооперативу садоводів та індивідуального дачного будівництва “Лагуна”, на підставі протоколу загальних зборів членів Кооперативу від 03.07.2021р., оскільки такий заявлений позивачем захід забезпечення позову є обґрунтованим, фактичні обставини, з якими пов`язується необхідність застосування зазначеного заходу забезпечення позову, підтверджені доказами, заявлений до вжиття захід забезпечення позову є адекватним, відповідає предмету позову та є необхідним, оскільки у разі задоволення позову забезпечить в майбутньому виконання рішення суду, а також ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулися з позовом у цій справі.
При цьому, застосування такого заходу забезпечення позову тимчасово лише забороняє державним реєстраторам вчинення будь-яких реєстраційних дій, пов`язаних з внесенням будь-яких змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Кооперативу, не має своїм наслідком будь-якого перешкоджання його господарській діяльності та спрямовано на запобігання ймовірним порушенням прав та інтересів позивачів і забезпечує збалансованість інтересів сторін. 
Колегія суддів зазначає, що у даному випадку невжиття заходу забезпечення  позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивачів та ускладнить їх відновлення, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Застосування такого заходу забезпечення позову до вирішення спору судом у даній справі відповідає предмету заявленого позову та, водночас, вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовано виключно на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті позовних вимог.
За змістом статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Звертаючись з апеляційною скаргою, скаржник не спростував висновки суду першої інстанції, не довів порушення судом норм процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятого ним судового рішення. Також, апелянтом не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Посилання скаржника на неправильне застосування норм процесуального права під час винесення оскаржуваної ухвали не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування зазначеного судового акту апеляційний господарський суд не вбачає.
Враховуючи викладене та беручи до уваги унормовані статтею 269 ГПК України межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не припустився порушення або неправильного застосування норм процесуального права, отже, оскаржувана ухвала скасуванню або зміні не підлягає.
З огляду на зазначене колегія суддів дійшла висновку про залишення ухвали місцевого господарського суду без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.
З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає то в порядку  ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги в сумі 2270 грн. покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 253, 254, 255, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Одеської області від 14.07.2021 у справі                        № 916/2009/21 про забезпечення позову – залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 – без задоволення. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повна постанова складена 15.09.2021р.

Головуючий  суддя:                                                                       Бєляновський В.В.

          Судді:                                                                                     Богатир К.В.

                                                                                                          Філінюк І.Г.