ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

06 липня 2021 року                                                                                м.Суми
                                                               Справа №583/905/21 
                                                               Номер провадження 22-ц/816/1045/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Ткачук С. С. 
сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач –  Акціонерне товариство «Ідея Банк»,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку письмового позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Ідея Банк»
на додаткове рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28 квітня 2021 року, ухвалене у складі судді Яценко Н.Г., у приміщенні  Охтирського міськрайонного суду Сумської області, 

В С Т А Н О В И В:
У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк» (далі – АТ «Ідея Банк»), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Охтирський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Охтирський міськрайонний суд Сумської області рішенням від 08 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 задовольнив.
Визнав таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 18 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрований у реєстрі за № 31014 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором № Z02.20717.00470579 від 22 грудня 2018 року зі складовими у вигляді строкового основного боргу у розмірі 22309,51 грн, простроченого основного боргу - - 8801,03 грн, прострочених процентів – 2064,32 грн; строкових процентів – 50,67 грн; визначеної строкової плати за обслуговування кредиту у розмірі 506,21 грн; визначеної простроченої плати за обслуговування кредиту – 5430,21 грн; пені у розмірі 35,54 грн та 1900,00 грн оплати за вчинення виконавчого напису на загальну суму стягнення у розмірі 41097,49 грн.
Стягнув з АТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 сплачені судові витрати в сумі 1362 грн 00 коп.
09 квітня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Цуркан Віктор Іванович подав суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу та поштових витрат.
Охтирський міськрайонний суд Сумської області додатковим рішенням від 28 квітня 2021 року заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Цуркана В.І. задовольнив.
Стягнув з АТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 сплачені судові витрати в розмірі 5054 грн 00 коп.
Не погодившись з вказаним додатковим рішенням, АТ «Ідея Банк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні заяви.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що формування документальних додатків до позовної заяви і їх документальне оформлення відповідно до вимог процесуального законодавства та формування позовної заяви з додатками та реєстрація позовної заяви з додатками в суді, які намагається включити до витрат на професійну правничу допомогу представник позивача, не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тому витрати на здійснення вказаних робіт не можуть бути відшкодовані як витрати на професійну правничу допомогу.
Вказує, що представник позивача включив до витрат на професійну правничу допомогу підготовку заяви по суті спору, проте товариство жодної іншої заяви по суті, окрім позовної заяви не отримувало.
Крім того, суд першої інстанції безпідставно стягнув з товариства 54,00 грн поштових витрат представника позивача, оскільки такі витрати не відносяться до видів адвокатської діяльності у розумінні ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Від ОСОБА_1 та її представника – адвоката Цуркана В.І. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просять додаткове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення, а також стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу адвоката у зв`язку з апеляційним переглядом справи.
       Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
       Задовольняючи заяву про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн, оскільки розмір послуг адвоката є обґрунтованим і таким, що відповідає складності справи, критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню поштові витрати в сумі 54 грн 00 коп.
       Проте повністю погодитись з висновками суду першої інстанції не можна, виходячи з наступного. 
       Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
       Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
       Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
       1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
       2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
       3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
       4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
       Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу .
       Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. 
Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
       1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
       2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
       3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
       4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
       У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
       Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Як убачається з матеріалів справи, 09 березня 2021 року між адвокатом Цурканом В.І. та ОСОБА_2 укладено договір про правничу допомогу при вирішенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню (на суму 41097,49 грн) Сторони погодили розмір гонорару в сумі 5000 грн (а. с. 154-155).
У позовній заяві ОСОБА_1 зазначено, що вона очікує понести витрати на правничу допомогу до 5000 грн. Крім того просила вирішити питання щодо розподілу судових витрат у порядку ст. 141 ЦПК України (а. с. 1-9).
У межах строків, визначених ч. 8 ст. 141 ЦПК України, представником ОСОБА_1 – адвокатом Цурканом В.І. суду були надані договір про правничу допомогу від 09 березня 2021 року, розрахункову квитанцію про сплату 5000 грн та акт приймання-передачі (звіт) виконаних робіт за договором про правничу допомогу (детальний опис) від 07 квітня 2021 року (а. с. 154-159).
З акту приймання-передачі (звіт) виконаних робіт за договором про правничу допомогу (детальний опис) від 07 квітня 2021 року вбачається, що адвокатом надавалися клієнту види таких послуг, а саме: консультація з правових питань щодо вирішення спору; ознайомлення з матеріалами, які надійшли поштою на адвокатські запити, в тому числі з використанням АСПС Міністерства юстиції України; підготовка та оформлення позовної заяви до суду; формування документальних додатків до позовної заяви та їх документальне оформлення відповідно до вимог процесуального законодавства; формування позовної заяви з додатками та реєстрація позовної заяви з додатками в суді; підготовку, формування та подання для реєстрації до суду заяви по забезпечення позову; підготовку заяви по суті спору; правовий супровід з надання правничої допомогу та процесуального представника при розгляді цивільної справи. Адвокатом витрачено 6 год. на правничу допомогу та позивачкою йому сплачено 5000 грн. 
Колегія суддів погоджується з розміром витрат на професійну правничу допомогу стягнутих судом першої інстанції на користь ОСОБА_1 , оскільки, при його визначенні, суд дотримався положень статей 133, 137, 140, 141 ЦПК України, при цьому виходив з критерію реальності адвокатських послуг, розумності їх вартості у даній справі.
Доводи апеляційної скарги про те, що формування документальних додатків до позовної заяви і їх документальне оформлення відповідно до вимог процесуального законодавства та формування позовної заяви з додатками та реєстрація позовної заяви з додатками в суді, не можуть бути віднесені до жодного з видів  правничої допомоги, які передбачені ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не заслуговують увагу, оскільки в вказаній статті перелічені види адвокатської діяльності, тоді як у актіконкретизовано обсяг виконаних робіт адвокатом та час витрачений на кожну послугу.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що не підлягають стягненню з АТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 поштові витрати у сумі 54,00 грн, виходячи з наступного.
Пунктом 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 надано поштові квитанції про надіслання доказів правничої допомоги для учасників справи на суму 54,00 грн (а. с. 160-162).
Проте, з наданих суду квитанцій вбачається, що за послуги поштового зв`язку кошти в сумі 54,00 грн сплачено саме адвокатом Цурканом В.І., а не особисто ОСОБА_1 . Докази того, що відповідачка компенсувала адвокату кошти, витрачені ним на послуги поштового зв`язку, в матеріалах справи відсутні. 
Відтак, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення з АТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 витрат пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій (оплата поштової кореспонденції) в сумі 54,00 грн.
Виходячи з наведеного, додаткове рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області підлягає зміні в частині розміру судових витрат та слід стягнути з АТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 5000 грн 00 коп. в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Колегія суддів вважає, що не підлягають відшкодуванню ОСОБА_2 понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, оскільки рішення оскаржується лише в частині відшкодування судових витрат, а відповідно до положень ст. 141 ЦПК України розподіл судових витрат між сторонами здійснюється судом при вирішенні позовних вимог. 
Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 п. 3, 4, 381-382 ЦПК України, колегія суддів– 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Ідея Банк» задовольнити частково.
Додаткове рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28 квітня2021 року змінити в частині розміру судових витрат та стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь  ОСОБА_1 5000 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:                                                        Т.А. Левченко

Судді:                         В.І. Криворотенко        

        С.С. Ткачук