ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010,  м. Київ,  вул. Московська, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6apladm.ki.court.gov.ua

Головуючий у першій інстанції: Скалозуб Ю.О.
                                                                                                      Суддя-доповідач: Епель О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року                                                                                        Справа № 620/1299/21

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді          Епель О.В., 
суддів:                                    Губської Л.В., Степанюка А.Г., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року у справі 

за позовом            ОСОБА_1 

до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області

про           визнання бездіяльності та дій протиправними 
і зобов`язання вчинити дії, 

В С Т А Н О В И В :

          Історія справи.
ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - Відповідач), в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність та відмову ГУ ПФУ в Чернігівській області у здійсненні Позивачу з 01.04.2019 перерахунку основної пенсії без обмеження максимальним розміром, відповідно до довідки від 08.02.2021 про грошове забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку основної пенсії з 01.04.2019, яка була передана до ГУ ПФУ від Ліквідаційної комісії УМВС України в Чернігівській області листом № 30/37 від 08.02.2021, та виплати як поточної, так і за минулий час основної пенсії у перерахованому розмірі та як поточної, так і за минулий час додаткової пенсії у розмірі 711,75 грн.;
- зобов`язати Відповідача здійснити Позивачу з 01.04.2019 перерахунок його основної пенсії без обмеження максимальним розміром, відповідно до довідки від 08.02.2021 про грошове забезпечення для перерахунку основної пенсії з 01.04.2019, яка була передана до ГУ ПФУ від Ліквідаційної комісії УМВС України в Чернігівській області листом від 08.02.2021 №  30/37, та здійснити виплату як поточної, так і за минулий час основної пенсії у перерахованому розмірі та як поточної, так і за минулий час додаткової пенсії у розмірі 711,75 грн.;
- зобов`язати Відповідача надати позивачу розрахунки перерахунку пенсій з 01.04.2019 на підставі вказаної довідки як поточних, так і за минулий час, а також розрахунок компенсації за несвоєчасну виплату пенсії з вини ЛК
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що довідка Ліквідаційної комісії УМВС України в Чернігівській області від 08.02.2021 №  101/8988, що була направлена Відповідачу листом від 08.02.2021 № 30/37, не є підставою для перерахунку Позивачу пенсії, оскільки вона видана не уповноваженим на це органом.
Разом з тим, суд зазначив, що у спірний період відсутні правові підстави для виплати Позивачу додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка повинна становити для інвалідів 75% мінімальної пенсії за віком, оскільки Позивач посилається на норми Закону №  796-ХІІ в редакції, що втратила чинність.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про задоволення позову в повному обсязі, зазначаючи, що він був звільнений зі служби з УМВС України в Чернігівській області, яке знаходиться у стадії ліквідації, але й досі не ліквідовано, а тому є уповноваженим органом щодо видачі довідки для перерахунку пенсії.
При цьому, Апелянт зазначає, що МВС та Національна поліція не є правонаступниками УМВС України в Чернігівській області і органом, уповноваженим надавати довідки про грошове забезпечення для перерахунку пенсії пенсіонеру міліції наразі є саме УМВС України в Чернігівській області в особі Ліквідаційної комісії до моменту його ліквідації.
Разом з тим, в обґрунтування своєї правової позиції Апелянт посилається на судове рішення у справі № 825/402/16, яка розглянута судом за його позовом.
Також, Апелянт, стверджуючи про наявність у нього права на отримання додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зазначає, що судове рішення у цій справі фактично перешкоджає виконанню іншого судового рішення у справі № 2-а-356/10, виконавче провадження щодо якого ще й досі триває, та зупиняє виконання рішень ЄСПЛ від 18.07.2013 у справі «Москаленко та інші проти України» і від 12.10.2017 у справі «Бурмич та інші проти України».
Водночас, Апелянт зазначає, що в цій частині позовні вимоги стосуються не виконання судових рішень з вини Відповідача, що жодним чином не має відношення до втрати чинності старої редакції Закону № 796-ХІІ.
З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.
Також у своїй скарзі Апелянт просив суд апеляційної інстанції витребувати додаткові докази в цій справі.
          Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.06.2021 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, частково задоволено клопотання Апелянта про витребування доказів, витребувано певні докази в цій справі та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження з 13.07.2021.
17.06.2021 та 18.06.2021 від Позивача надійшли клопотання про долучення доказів.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на обґрунтованості та правильності висновків суду першої інстанції.
Також разом з відзивом на апеляційну скаргу Відповідачем подано й додаткові докази.
08.07.2021 та 12.07.2021 від Позивача надійшло клопотання про долучення доказів.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Обставини справи, установлені судом першої інстанції.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області та отримує пенсію, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених зі служби та деяких інших осіб», як особа, що працювала в органах внутрішніх справ (міліції).
Позивач є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 1) та має статус особи з інвалідністю 2-ї групи та особи з інвалідністю внаслідок війни.
08.02.2021 Позивач звернувся до Відповідача із заявою, в якій просив перерахувати йому основну пенсію по інвалідності у розмірі пенсії за вислугу років з 01.04.2019 на підставі довідки від 17.11.2020 № 101/8988, а також перерахувати додаткову пенсію за втрату здоров`я у розмірі не нижчому, ніж йому було встановлено судовими рішеннями. 
Крім того, у вказаній заяві Позивач просив почати здійснювати йому виплату поточної основної пенсії та додаткової пенсії у перерахованому розмірі та виплатити її за минулий час без обмеження розміру.
У зв`язку з тим, що після подання заяви про перерахунок пенсії від 08.02.2021 пройшло 16 днів, а відповіді від ГУ ПФУ в Чернігівській області про результати розгляду заяви Позивачем не отримано, він вважаючи, що Відповідач відмовив йому у перерахунку пенсії без обмеження максимальним розміром звернувся до суду з цим позовом.
Нормативно-правове обґрунтування.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII), «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ), «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон № 796-XII), Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою КМУ від 13.02.2008 № 45 (далі - Порядок № 45), постановою КМУ від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Постанова № 103), Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280 (далі - Положення № 280), Положенням про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2 (далі - Положення № 28-2), Інструкцією з організації роботи із соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей у Міністерстві оборони України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 31.12.2014 № 937 (далі - Інструкція № 937), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (зі змінами), затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі - Порядок № 3-1).
Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
1. Щодо перерахунку пенсії Позивача з 01.04.2019.
Статтею 9 Закону № 2011-XII визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
У статті 43 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Викладена норма статті 43 Закону № 2262-ХІІ міститься в розділі V «Обчислення пенсії», тобто в загальному розділі, та безпосередньо визначає складові грошового забезпечення для обчислення пенсій. При цьому під обчисленням слід розуміти процес отримання результату за допомогою дій над числами, кожне з яких є конкретним цифровим вираженням розміру складових грошового забезпечення.
Такий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 826/3858/18 та Великої Палати Верховного Суду від 24.06.2020 у зразковій справі № 160/8324/19.
Питання перерахунку раніше призначених пенсій регламентовано статтею 63 Закону № 2262-XII, згідно з якою перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.
Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Отже, Кабінету Міністрів України надано право на встановлення умов та порядку перерахунку пенсій, а також розміри складових грошового забезпечення для такого перерахунку.
Кабінет Міністрів України постановою від 13.02.2008 № 45 затвердив Порядок № 45.
Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону № 2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 704, яка набрала чинності 01.03.2018 та якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Зокрема, постановою Уряду № 704 установлено такі додаткові види грошового забезпечення:
- надбавку за особливості проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) та особам рядового і начальницького складу в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років (абзац четвертий підпункту 1 пункту 5 постанови № 704);
- надбавка за службу в умовах режимних обмежень військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу (пункт 6 постанови № 704).
Підпунктом 2 пункту 5 постанови № 704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.
Абзацом 1 пункту 5 Порядку № 45 в редакції постанови КМУ № 103 передбачено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.
Водночас Додаток 2 до Порядку № 45 передбачає форму довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, яку постановою № 103 було викладено в новій редакції, в якій відсутні такі складові грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення).
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Уряду №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.05.2019 у справі №  826/12704/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019, визнано протиправним та скасовано пункт  3 Постанови № 103, який стосувався перерахунку пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції).
До компетенції Уряду входить прийняття, зміна чи припинення дії Порядку № 45.
Проте, зміни внесені постановою Уряду № 103, зокрема до додатку 2 до Порядку № 45, в якому визначено форму довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, були визнані судом протиправними та нечинними, відтак з 05.03.2019 - дня набрання законної сили рішенням у справі №826/3858/18 діє редакція додатку 2 до Порядку № 45, яка діяла до зазначених змін.
Водночас алгоритм дій, який повинні вчинити, зокрема ГУ ПФУ та відповідач у зв`язку із втратою чинності положеннями пунктів 1, 2 постанови №  103 та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45 не змінився.
Відповідно до пункту 23 Порядку № 3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону № 2262-ХІІ. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.
Згідно з пунктом 24 Порядку № 3-1 про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону № 2262-ХІІ уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток 5). Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.
2. Щодо щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Згідно із ст. 49 Закону № 796-ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Відповідно до ст. 50 Закону № 796-ХІІ у редакції, чинній з 01 січня 2015 року, особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Статтею 63 наведеного Закону встановлено, що фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством.
Правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства визначені у Бюджетному кодексі України.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачене законом про Державний бюджет України.
Пунктом 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України установлено, що норми і положення ст. 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону №  796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Прикінцеві та перехідні положення були доповнені зазначеним пунктом згідно з Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VIII, який набув чинності з 01 січня 2015 року.
Висновки суду апеляційної інстанції.
1. Щодо наявності правових підстав для перерахунку пенсії Позивача з 01.04.2019.
Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної у списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.
Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені зі служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.
Таким чином, підставою для вчинення органами ПФУ дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком № 45, повідомляють орган ПФУ.
Аналогічний правовий висновок міститься, зокрема у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 553/3619/16-а та від 15.07.2020 у справі № 320/3360/19.
Отже, починаючи з 05.03.2019 - з дня набрання чинності судовим рішенням у справі № 826/3858/18 виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, тому з цієї дати позивач має право на отримання пенсії, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою № 704 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону № 2262-ХІІ та статті 9 Закону № 2011-ХІІ. 
Разом з тим, саме з моменту отримання належної довідки, зокрема поданої самим позивачем, в пенсійного органу виникає обов`язок щодо здійснення перерахунку його пенсії.
Аналогічні правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.06.2020 у зразковій справі № 160/8324/19.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що судовим рішенням у справі № 620/2522/20, яке набрало законної сили, при вирішенні питання щодо зобов`язання Ліквідаційної комісії УМВС України в Чернігівській області видати довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.04.2019 для перерахунку пенсії Позивача, було також встановлено наявність у нього відповідного права.
Крім того, судовими рішенням у вказаній справі, а також у справі №  620/1638/19, що набрали законної сили, установлено, що саме ліквідаційна комісія УМВС України в Чернігівській області є розпорядником інформації та повинна видати позивачу документи про призначення міліцейських видів грошового забезпечення та довідку про міліцейське грошове забезпечення для перерахунку пенсії.
Обставини встановлені у вказаних постановах суду, відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України є преюдиціальними для цієї справи.
Водночас, у своїх висновках, викладених в рішеннях від 28.11.1999 по справі «Brumarescu v. Romania» («Брумареску проти Румунії») та від 24.07.2003 по справі «Ryabykh v. Russia» («Рябих проти Росії»), Європейський суд з прав людини зазначив, що одним з основоположних аспектів принципу верховенства права є юридична визначеність, яка передбачає, що в разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, яке набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.
Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія відхиляє доводи Відповідача щодо відсутності правових підстав для здійснення перерахунку пенсії Позивача на підставі довідки від 08.02.2021 про грошове забезпечення для перерахунку основної пенсії з 01.04.2019, яка була передана до ГУ ПФУ від Ліквідаційної комісії УМВС України.
Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
При цьому, судова колегія також враховує правову позиція ЄСПЛ, викладену в рішенні по справі «Стреч проти Сполучного Королівства» («Stretch - United Kingdom» № 44277/98), в якому Суд, здійснюючи прецедентне тлумачення ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначив, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності.
Крім того, у справі «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини» («Von Maltzan and Others v. Germany» № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02) ЄСПЛ надав тлумачення поняттю «майно» саме в контексті ст. 1 Першого протоколу до   Конвенції, відповідно до якого таке поняття охоплює як «наявне майно», так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності». При цьому, Суд зробив висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність.
Разом з тим, у рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.          
Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що при вирішенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії на підставі довідки від 08.02.2021 з 01.04.2019 та зобов`язання здійснити такий перерахунок суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.
Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування.          
Отже, в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.
2. Щодо обмеження пенсії Позивача максимальним розміром при здійсненні її перерахунку на підставі довідки від 08.02.2021 про грошове забезпечення для перерахунку основної пенсії з 01.04.2019.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги та перевіряючи рішення суду першої, колегія суддів зазначає, що наразі з огляду на завдання адміністративного судочинства, визначені ст. 2 КАС України, такі позовні вимоги є передчасними, оскільки Відповідачем ще не було здійснено перерахунку пенсії Позивача на підставі довідки від 08.02.2021 про грошове забезпечення для перерахунку основної пенсії з 01.04.2019, відповідно, й розмір його пенсії при такому перерахунку (на підставі цієї довідки) ще не було визначено та обмежено.
Тож, такі позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню на теперішній час є передчасними і тому задоволенню не підлягають. 
Таким чином, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні таких позовних вимог.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.          
Отже, рішення суду першої інстанції у частині вирішення вказаних позовних вимог ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.
3. Щодо нарахування Позивачу додаткової пенсії (75% мінімальної пенсії за віком) в порядку ст. 50 Закону №  796-ХІІ.
Станом на 01.01.2015 редакція ст. 50 Закону № 796-ХІІ була змінена та передбачала, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Відтак, Кабінету Міністрів України були надані повноваження щодо визначення порядку призначення додаткової пенсії, передбаченої Законом № 796-ХІІ.
Зазначені положення Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 796-VІІІ неконституційними не визнавались, положення постанови Кабінету Міністрів України № 1210 є також чинними.
Конституційний Суд України у рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 наголосив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч. 1 ст. 17 Конституції України  є найважливішою функцією держави.
У Рішенні № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року Конституційний Суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов`язується з його функціями, визначеними в п. 2, 3 ст. 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.
У зазначеному аспекті, Конституційний Суд України зазначив, що положення ч.  2 ст. 96, п.  2, 3, 6 ст. 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов`язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.
Отже, Конституційний Суд України визнав конституційним регулювання Кабінетом Міністрів України розміру соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 № 1210 було затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок № 1210).
Пунктом 13 Порядку № 1210 визначено, що щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується у таких розмірах: 1) особам, що належать до категорії 1 з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: інвалідам I групи - 474,5 гривні; 2) інвалідам II групи - 379,6 гривні; 3) інвалідам III групи - 284,7 гривні; 4) для інших інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою: інвалідам I групи - 341,64 гривні; інвалідам II групи - 227,76 гривні; інвалідам III групи - 170,82 гривні.
Таким чином, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у спірний період відсутні правові підстави для виплати позивачу додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка повинна становити для інвалідів 75% мінімальної пенсії за віком, оскільки позивач посилається на норми Закону №  796-ХІІ в редакції, які втратили чинність.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в ухвалі від 18.09.2018 у справі № 496/125/17 (К/9901/4843/18) та постанові від 19.06.2018 у справі № 344/14522/17 (К/9901/50716/18).
Доводи Апелянта про те, що судове рішення у цій справі фактично перешкоджає виконанню іншого судового рішення у справі № 2-а-356/10, виконавче провадження щодо якого ще й досі триває, та зупиняє виконання рішень ЄСПЛ від 18.07.2013 у справі «Москаленко та інші проти України» і від 12.10.2017 у справі «Бурмич та інші проти України», колегія суддів відхиляє, оскільки предметом спору в цій справі та у вказаних справах є різні правовідносини, а саме нарахування пенсійних виплат за різні періоди, в межах яких діяли різні правові норми.
Водночас, при розв`язанні спірних правовідносин судовою колегією враховується правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014, в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.
Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.
Аналогічний правовий підхід Європейським судом з прав людини застосований й в рішеннях від 09.10.1979 р. у справі «Ейрі проти Ірландії» та від 12.10.2004 р. у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії», в якому Суд зазначив, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового, і такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат.
Доводи Апелянта про те, що в цій частині позовні вимоги стосуються не виконання судових рішень з вини Відповідача, що жодним чином не має відношення до втрати чинності старої редакції Закону № 796-ХІІ, судова колегія відхиляє з підстав, наведених вище.
Крім того, у контексті аналізу наведених доводів апеляційної скарги колегія суддів також зазначає, що спірні правовідносин в цій справі виникли не з виконання судових рішень в інших справах, а з нових правовідносин, що склалися між сторонами цього спору.
Водночас, захист прав особи під час здійснення виконання судового рішення здійснюється в порядку інституту судового контролю, регламентованого ст.ст. 382, 383 КАС України, та/або відповідно до Закону України «Про вионавче провадження».
Аналізуючи всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів також приймає до уваги висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення цього позову частково за період з 01.04.2019.
Таким чином, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні таких позовних вимог.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.          
Отже, рішення суду першої інстанції у частині вирішення вказаних позовних вимог ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.
Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню задоволенню частково, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій (відмови) Відповідача у здійсненні Позивачу перерахунку його пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки від 08.02.2021, виданої Ліквідаційною комісією УМВС України в Чернігівській області, та зобов`язання здійснити такий перерахунок - скасуванню, такі позовні вимоги - задоволенню, а в іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
          Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку його пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки від 08.02.2021, виданої Ліквідаційною комісією управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області, та зобов`язання здійснити такий перерахунок - скасувати та ухвалити постанову, якою такі позовні вимоги задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку його пенсії на підставі довідки від 08.02.2021, виданої Ліквідаційною комісією управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області, з 01.04.2019.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки від 08.02.2021, виданої Ліквідаційною комісією управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області, з 01.04.2019 та виплатити ОСОБА_1 донараховану суму пенсії.
В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.
Судове рішення виготовлено 15 липня 2021 року.

Головуючий суддя                                                  О.В. Епель

Судді:                                                                       Л.В. Губська

                                                                                                      А.Г. Степанюк