Справа № 456/1163/21                                Головуючий у 1 інстанції: Микитин В.Я. 
Провадження № 22-ц/811/2506/21                 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М. 
Категорія:70

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ 
23 вересня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючої - судді Копняк С.М.,
суддів - Бойко С.М., Ніткевич А.В.,
секретар - Жукровська Х.І.,
       розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 травня 2021 року, ухвалене в складі головуючого судді Микитина В.Я., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на дітей, -

В С Т А Н О В И В:
       
       Позивач ОСОБА_2 18.03.2021 року звернувся у Стрийський міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення про зменшення розміру аліментів та стягувати з нього на користь відповідачки ОСОБА_3 аліменти на їх малолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також на користь відповідачки ОСОБА_1 аліментим на їх неповнолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у частці від заробітку – у розмірі 1/6 частини з усій його видів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дати набрання рішенням суду у цій справі законної сили, і до досягнення кожною з дочок повноліття.
       Позов обґрунтовано тим, що на підставі рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області, ухваленого 19.10.2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, з позивача на користь відповідачки ОСОБА_3 , починаючи 10.08.2015 року щомісячно стягуються аліменти на їх малолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у частці від заробітку (доходу) – у розмірі 1/4 з усіх його видів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, на підставі наказу Стрийського міськрайонного суду Львівської області, виданого 05.02.2019 року за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину, з позивача на користь відповідачки ОСОБА_1 , починаючи 09.06.2019 року щомісячно стягуються аліменти на їх неповнолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у частці від заробітку (доходу) – у розмірі 1/4 з усіх його видів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач стверджує, що на даний час розмір аліментів, у якому такі стягуються на кожну із зазначених дочок, є для нього вкрай обтяжливим, оскільки забирає половину усього його заробітку (доходу), хоча, згідно вимог чинного СК України, мав би забирати одну третину такого заробітку (доходу), а тому вважає, що є усі підстави для зменшення розміру сплачуваних ним аліментів на кожну з дочок до 1/6 частини. Відтак, позивач просив на підставі статтей 181-184, 192 СК України позов задовольнити.
       Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 травня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на дітей, задоволено частково.
       Вирішено: зменшити розмір та стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у частці від заробітку (доходу) – у розмірі 1/6 частини з усіх його видів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати набрання даним рішенням суду законної сили і до досягнення зазначеною дитиною повноліття.
       У задоволенні решти позовних вимог, відмовлено.
       Відкликати судовий наказ, виданий Стрийським міськрайонним судом Львівської області 05.02.2019 року у цивільній справі № 456/146/19, провадження № 2-н/456/39/2019, про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліментів на дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у частці від заробітку (доходу) – у розмірі 1/4 частини з усіх його видів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.01.2019 року, і до досягнення зазначеною дитиною повноліття.
       Не погоджуючись з даним рішенням, відповідач ОСОБА_1 оскаржила таке в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.
       В апеляційній скарзі зазначає, що позивач ОСОБА_2 , окрім спільної доньки з апелянтом, має ще доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка проживає разом із своєю матір`ю ОСОБА_3 . Вона також є відповідачем у справі. На утримання двох своїх дітей ОСОБА_2 сплачує аліменти в розмірі Ѕ частини своїх доходів, по ј частині на кожну дитину. Лише з рішення суду апелянт дізналася, що суд зменшив розмір аліментів, які стягуються на її користь на доньку з ј частини на 1/6 частини, а на другу доньку ОСОБА_2 - ні. На думку апелянта, при вирішенні даної справи суд надав перевагу одній дитині перед іншою. Це при тому, що доньці апелянта п`ятнадцять років, вона є підлітком і на її утримання необхідно набагато більше коштів, ніж на утримання дитини віком сім років. Стан здоров`я одержувача аліментів, наявність інвалідності, чим мотивував суд своє рішення, не повинен впливати на розмір отримуваних аліментів. Це аліменти на дитину, а не на особу, яка їх отримує. Даним рішенням порушуються інтереси неповнолітньої доньки апелянта ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . 
       Просить рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 травня 2021 року скасувати, та ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_2 , відмовити.
       Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явились. Апелянт ОСОБА_1 направила до суду клопотання про підтримання апеляційної скарги та розгляд справи у її відсутності. Зважаючи на вимоги частини другої статті 372 ЦПК України, якою передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а також на те, що рішення про виклик учасників справи в судове засідання суду апеляційної інстанції для надання пояснень не приймалось, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності учасників справи, які не з`явились.   
       Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. 
Згідно з частиною першою статті 4, частиною першою статті 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно із частинами першою - п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення зазначеним вимогам відповідає лише частково. 
Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Пленум Верховного Суд України у пункті 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.
Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався частково. 
За приписами частини першої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги.
Частиною другою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Задовольняючи позов в частині позовних вимог до ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що така у встановленому частиною четвертою статті 206 ЦПК України порядку визнала позов щодо зменшення розміру аліментів на старшу дочку позивача, таке визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, які не є учасниками даної справи, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для постановлення ухвали про відмову у прийнятті визнання цією відповідачкою позову, що, відповідно, має наслідком ухвалення судом рішення про задоволення позову у наведеній частині.
Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (частина четверта статті 206 ЦПК України).
Частиною першою статті 179 СК України визначено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.
Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, а необхідність сплати ним аліментів на утримання своїх дітей, незважаючи на те, що такі народженні під час перебування позивача у різних шлюбах, відповідає вимога сімейного законодавства, та не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, визнання ж позову відповідачкою ОСОБА_1 порушує права дитини ОСОБА_6 , як власника аліментів. 
Пунктами першим та другим частини першої ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду в частині відмови у задоволенні позовної вимоги до ОСОБА_3 постановлено судом з дотриманням норм матеріального та процесуального права, при повному і всебічному з`ясуванні всіх дійсних обставини спору сторін. Суд у цій частині вирішив дану справу згідно із законом і підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення в цій частині та задоволення поданої апеляційної скарги в цій її частині, виходячи з повної відсутності доводів у цій частині, відсутні.
Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За приписами частини 2 статті 376 ЦПК України (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. 
Колегія суддів вважає, що оскільки висновки, викладені в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції в частині задоволення позовної вимоги до ОСОБА_1 не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, то у цій частині рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог до цього відповідача.
       Статтею 382 ЦПК України, передбачено, що постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення.
       Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
       Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
       Приймаючи до уваги, що рішення суду першої інстанції частково скасоване і у задоволенні позову відмовлено повністю, то судові витрати за розгляд справи судом першої інстанції залишаються за позивачем, і з позивача на користь відповідачки ОСОБА_1 відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 1 362 грн. 00 коп. 
Відповідно до частини п`ятої статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст даного судового рішення складено 23 вересня 2021 року. 
Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 374 ч.1 п.2, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд,- 
П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 травня 2021 року в частині задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на дитину ОСОБА_6 - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову в цій частині відмовити. 
В решті рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції в сумі 1 362 грн. 00 коп. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.  
Повний текст постанови складено 23 вересня 2021 року.
Головуюча С.М. Копняк 
Судді: С.М. Бойко 
А.В. Ніткевич