СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" липня 2021 р.                                                                            Справа №905/340/21  
Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
Головуючого (доповідача):       Чернота Л.Ф.
судді:                                              Гребенюк Н.В., Медуниця О.Є.
розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу (вх.№1598Д/3)	   Акціонерного товариства “Українська залізниця”, м. Київ, в особі регіональної філії “Донецька залізниця”, м. Лиман, Донецька область	

на рішення Господарського суду	 Донецької області 	
від	20.04.2021 року (повний текст рішення складено та підписано 23.04.2021 року)	
у справі за позовом  до   про	№905/340/21 (суддя – Е. В. Зекунов) Акціонерного товариства “Українська залізниця”, м. Київ, в особі Регіональної філії “Донецька залізниця”, м. Лиман, Донецька область Приватного акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча”, м. Маріуполь, Донецька область стягнення додаткових зборів і виплат в сумі 63 454,18 грн.	

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство “Українська залізниця”, м. Київ, в особі Регіональної філії “Донецька залізниця”, м. Лиман, Донецька область звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою №2022/266 від 08.02.2021 року до Приватного акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча”,                         м.   Маріуполь, Донецька область про стягнення додаткових зборів і виплат в сумі 63   454,18   грн.
          В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що між ним та відповідачем укладено договір про надання послуг №00039/ЦТЛ-2018 від 14.02.2018 та договір про експлуатацію залізничної під`їзної колії №1/28 від 28.02.2017. В порушення строків встановлених у вказаних договорах, відповідач вивіз вагони зі станції пізніше обумовленого часу, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.
          Ухвалою Господарського суду Донецької області від 01.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/340/21 за правилами спрощеного позовного провадження.
Рішенням Господарського суду Донецької області від 20.04.2021 року у справі №905/340/21 позовні вимоги Акціонерного товариства “Українська залізниця”, м. Київ, в особі Регіональної філії “Донецька залізниця”, м. Лиман, Донецька область до Приватного акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча”,                      м. Маріуполь, Донецька область про стягнення додаткових зборів і виплат в сумі                         63   454,18 грн. – задоволено частково.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча”, м. Маріуполь, Донецька область на користь Акціонерного товариства “Українська залізниця”, м. Київ, в особі Регіональної філії “Донецька залізниця”, м. Лиман, Донецька область плату за користування вагонами в сумі 3 845,40 грн., збір за охорону вантажу в сумі 7 835,62 грн. та судовий збір в сумі  417,87 грн.
В решті позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, Акціонерне товариство “Українська залізниця”, м. Київ, в особі Регіональної філії “Донецька залізниця”,                       м. Лиман, Донецька область 18.05.2021 року звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою №2022/969 від 14.05.2021 року та заявою №2022/970 від 14.05.2021 року про поновлення строку (вх.№5942 від 24.05.2021).
В зазначеній апеляційній скарзі позивач просить суд:
- поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Донецької області від 20.04.2021 року у справі №905/340/21 та відкрити апеляційне провадження;
- рішення Господарського суду Донецької області від 20.04.2021 року у справі №905/340/21 в частині відмови у стягненні боргу за зберігання вантажу в сумі 51 773,16 грн. та розподілу судових витрат скасувати;
- ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в цій частині та стягнути з Приватного акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча” збір за зберігання вантажу в сумі 51  773,16 грн;
- стягнути з відповідача на користь позивача витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 3  405,00 грн.
          В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не враховано під час постановлення оскаржуваного рішення, що мало місце затримання вантажу і помилково застосовано термін безкоштовного зберігання до всього періоду затримки вантажу, що є неправильним, на думку апелянта, застосуванням норм матеріального права, а саме Статуту Залізниць України та Правил перевезення вантажів.
          Апелянт звертає увагу суду на те, що  в даному випадку не мало місце вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці та подача вагонів під вивантаження засобами одержувача, а наявна затримка вантажу через його не вивезення  з станції одержувачем власними засобами відповідно до умов договору про експлуатацію залізничної під`їздної колії №1/28 від  28.02.2017 р. після оформлення передавальних операцій та підписання  сторонами пам`ятки про подавання вагонів №2745, №2747. І саме  цей факт став підставою для затримки вантажу, який фактично було передано одержувачу, і який  знаходився на коліях станції Маріуполь-сортувальний протягом 26 год. 52 хв., 13 год. 42 хв. та 14 год.                27 хв. після спливу 4 год.
          Скаржник звертає увагу суду, що відповідно до п. 8 Правил зберігання вантажів, термін безоплатного зберігання обчислюється при затримці - з моменту затримки. Згідно з пам`яткою про подавання вагонів №2745, №2747 вагони були передані залізницею і прийняті відповідачем 13.09.2020р. о 16 год. 48 хв. та 17 год. 33 хв. І відповідач мав вивезти вагони з станції не пізніше 13.09.2020р. о 20 год. 48 хв. та 21 год. 33 хв. Таким чином, на думку апелянта, термін безоплатного зберігання розпочався 13.09.2020 р. о 20 год. 48 хв. та 21 год.  33 хв. І цей строк сплинув 14.09.2020 р. о 20 год. 48 хв. та 21 год. 33 хв.
          Вважає, що збір за зберігання вантажу у 55 вагонах нараховано позивачем з 14.09.2020 р. о 20 год. 48 хв. та 21 год. 33 хв. по 14.09.2020р. о 23 год. 44 хв., що фактично складає 2 год. 52 хв. і підтверджується актами про затримку вагонів та загальної форми           №1-119 та №6-472. Зазначений строк складає одну неповну добу.
          Тому, відповідно до п.2.1 глави 2 розділу 3 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом в межах України та пов`язані з ними послуги, при обчисленні збору за зберігання вантажу неповна доба враховується як повна. На цій підставі і було здійснено нарахування збору за зберігання вантажу в сумі 51 773,16 грн. за одну добу зберігання та з дотриманням терміну безкоштовного зберігання.
          На переконання скаржника, суд першої інстанції не врахував, що мало місце затримання вантажу і помилково застосував термін безкоштовного зберігання не з моменту затримання вантажу.
          Апелянт наголошує, що через порушення та неправильне застосуванням норм матеріального права суд першої інстанції незаконно та необгрунтовано відмовив в стягненні збору за зберігання вантажу в сумі 51 773,16 грн. та розподілу судових витрат, що є підставою для часткового скасування рішення суду і ухвалення нового рішення в цій частині.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.05.2021 року визначено колегію у складі: Чернота Л. Ф. – головуючий суддя (доповідач), судді: Медуниця О. Є., Гребенюк Н. В.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.05.2021 року Акціонерному товариству “Українська залізниця”, м. Київ, в особі Регіональної філії “Донецька залізниця”, м. Лиман, Донецька область поновлено пропущений процесуальний строк для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Донецької області від 20.04.2021 року (повний текст рішення складено та підписано 23.04.2021 року) у справі №905/340/21; відкрито апеляційне провадження у справі №905/340/21; встановлено учасникам справи строк до 11.06.2021 року включно для надання суду відзиву на апеляційну скаргу, заяв та клопотань (у разі наявності), що пов`язані з розглядом апеляційної скарги з доказами їх направлення іншим учасникам справи; зупинено дію рішення Господарського суду Донецької області від 20.04.2021 року (повний текст рішення складено та підписано 23.04.2021 року) у справі №905/340/21.
           07.06.2021 року (в межах строку) до канцелярії суду від Приватного акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча”, м. Маріуполь, Донецька область надійшов відзив №09/47 від 03.06.2021 року на апеляційну скаргу, за змістом якого останнє просить суд відмовити АТ Українська залізниця” в особі Регіональної філії “Донецька залізниця” у задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі, рішення Господарського суду Донецької області від 20.04.2021 року у справі №905/340/21 – залишити без змін.
За змістом ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Малозначними є справи, визначені частиною 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України.
Зокрема, до таких відносяться:
- справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
- справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Предметом спору у даній справі є стягнення 51773,16 грн., тобто ціна позову є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому дана справа є малозначною у розумінні приписів частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України.
Згідно з ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що клопотань від сторін про розгляд апеляційної скарги з повідомленням учасників справи не було, а колегія суддів з власної ініціативи не вбачає необхідності у такому розгляді, тому вважає за можливе призначити апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Українська залізниця”, м. Київ, в особі Регіональної філії “Донецька залізниця”, м. Лиман, Донецька область до розгляду без повідомленням учасників справи в порядку письмового провадження, оскільки ціна позову у даній справі не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.06.2021 року, керуючись ст.ст.  8,   234,  235,  268,  270,  281 Господарського процесуального кодексу України, призначено розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства “Українська залізниця”, м. Київ, в особі Регіональної філії “Донецька залізниця”, м. Лиман, Донецька область на рішення Господарського суду Донецької області від 20.04.2021 року у справі №905/340/21 в порядку письмового провадження, про що поінформувано учасників справи шляхом надсилання відповідної ухвали.
Згідно зі статтею 270 ГПК Україниу суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
          
          Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
          
          Як вбачається з матеріалів справи, 14.02.2018 між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» (нині - акціонерне товариство «Українська залізниця» ) (далі - перевізник) та Приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі - замовник) був укладений договір надання послуг  №00039/ЦТЛ-2018 (далі - договір-1), предметом якого, згідно з пунктом 1.1. договору-1 є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги. У розумінні цього договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за користування вагоном перевізника не є орендною платою.
          Надання послуг за договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами (п.1.3. договору 1).
          Замовник, зобов`язався, зокрема, оплачувати перевізнику послуги, пов`язані з організацією та перевезенням вантажів та інші надані послуги з сум внесеної передоплати за кодом платника; відшкодовувати перевізнику витрати, пов`язані із затримками контейнерів і вантажів, що виникли на станціях залізниць України, через: неправильне оформлення відправниками перевізних документів; недодання до накладної документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил чи невірне їх оформлення; перевірку вантажів перевізником (маси вантажу), митними та іншими державними органами контролю; недостатність грошових коштів та закриття коду платника; інші причини, що залежать від перевізника, а також нести відповідальність за затримки вантажів на підходах до станції призначення та здійснювати оплату платежів, пов`язаних з цими затримками. Оплата вказаних послуг здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати за кодом платника (п.п.2.1.6., 2.1.7. договору 1).
          Перевізник зобов`язався, зокрема, приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або у вагонах (контейнерах) перевізника, надавати вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно інформації АС «МЕСПЛАН», доставляти вантаж до станції призначення та видавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до договору; складати документи передбачені пунктом 1.3. договору щодо нарахування сум платежів (п.п.2.3.2., 2.3.5. договору 1).
          Відповідно до п.3.1. договору-1 розмір плати за перевезення вантажу у вагонах замовника та вагонах залізниць інших держав, додаткових зборів, пов`язаних з перевезенням, розраховується за ставками і тарифами, які визначаються у відповідності до умов Збірника Тарифів.
          Розрахунки за договором здійснюються через філію «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» ПАТ «Укрзалізниця» (п.4.1. договору 1).
          Сторони договору несуть відповідальність за невиконання плану перевезень згідно із Статутом залізниць України (п.5.1. договору 1).
          Відповідно до п.12.1 договору-1, він вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладанням ЕЦП в                       АС «Месплан» або АС «Клієнт УЗ» або вчинення замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з 19.02.2018 до 31.12.2018. Якщо, жодна із Сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої Сторони про припинення його дії, то цей договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги. Закінчення строку дії цього договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії цього договору.
          В матеріалах справи відсутні докази припинення договору-1, жодних із сторін не посилається на закінчення строку дії договору або його припинення з інших підстав, тому колегія суддів вважає, що строк дії договору-1 був продовжений.
          Вищезазначений договір підписаний представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками.
          Також 28.02.2017 між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» (далі - залізниця) та Приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі - власник колії) був укладений договір № 1/28 про експлуатацію залізничної під`їзної колії приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» при станції Маріуполь-Сортувальний регіональної філії «Донецька залізниця (далі - договір-2).
          Відповідно до п.1 вказаного договору (в редакції додаткової угоди від 17.07.2018) згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів і на умовах цього договору експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику і примикає, зокрема, станцією Сартана-ІІ власника колії до станції Маріуполь-Сортувальний залізниці. Під`їзна колія обслуговується локомотивами власника колії.
          Згідно п. 3 договору-2 рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України (ПТЕ), Інструкції з сигналізації залізниць України, Інструкції з руху поїздів та маневрової роботи на залізницях України. Приймання та відправлення поїздів виконується на станціях Маріуполь-Сортувальний Залізниці та Рудна Власника колії.
          Вагони для під`їзної колії подаються локомотивом залізниці. Придатність вагонів під навантаження у технічному стані (в т. ч. під подвійні операції), що прибули на станцію Маріуполь-Сортувальний та Рудна, встановлюється робітниками залізниці під час огляду вагонів на здавальних коліях з визначенням їх придатності записом у журналі ф. ВУ-15 (п.5 договору-2 в редакції додаткової угоди від 17.07.2018 до договору № 1/28 від 28.02.2017).
          Згідно з пунктом 6 договору-2 (в редакції додаткової угоди від 17.07.2018 до договору №1/28 від 28.02.2017) кількість вагонів в кожній передачі, яка здається власнику колії встановлюється: в маршрутах з доменним коксом, окатишами залізорудними, порожніми хоперами під навантаження - в кількості, що прибули; в поїздах з різними вантажами по станції Маріуполь – сортувальний - не більше 228 осей (57 вагонів); в поїздах на станцію Асланове, які подаються на станцію Рудна – не більше 220 осей (55 вагонів). Вагони, які здані власнику колії забираються власником колії з передавальних колій станції Маріуполь-Сортувальний Залізниці впродовж 4-х годин після закінчення передавальних операцій, по станції Рудна власника колії - впродовж 4-х годин, після закінчення передавальних операцій.
          Відповідно до пункту 10 договору-2 на під`їзній колії встановлюється загальний (єдиний) термін знаходження вагонів - 29,2 годин.
          Відповідно до пункту 14 договору власник колії сплачує залізниці плату, у тому числі:
          а) збір за подачу та забирання вагонів, згідно Тарифного керівництва №1, а саме:
          - за забирання вагонів з негабаритними вантажами;
          - за повернення на ст. Сартана – ІІ Власника  колії неприйнятих Залізницею вагонів з колій ст. Маріуполь-Сортувальний;
          б) за користування вагонами (контейнерами) згідно Правилам користування вагонами і контейнерами та Тарифного керівництва №1;
          в) інші збори і плати згідно Статуту залізниць України, Правил перевезень вантажів, Тарифного керівництва №1.
          Збори і плати вносяться залізниці згідно чинного законодавства.
          Згідно з пунктом 15 договору-2 (в редакції додаткової угоди 17.07.2018), при переданні на під`їзну колію несправних власних вагонів або контейнерів, що належать підприємствам або власності перевізника Залізниця складає відповідний акт загальної форми ГУ-23 та при поверненні даних вагонів у порожньому стані на передавальні колії складається ф.ВУ-23М та дається повідомлення до Автоматизованої Системи УЗ.
          Строк дії договору про експлуатацію колії погоджений до 31.12.2020 включно (п.19 договору в редакції додаткової угоди від 19.11.2019).
          За приписами пункту 15.27 Правил технічної експлуатації (ПТЕ) залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України №411 від 20.12.1996, що зареєстровані в Міністерстві юстиції України за №50/1854 від 05.02.1997 (з подальшими змінами і доповненнями): «Забороняється ставити в поїзди: вагони несправні, що загрожують безпеці руху та стан яких не забезпечує збереження вантажів, що перевозяться».
          Відповідно до пункту 10.3 ПТЕ залізниць України: «Забороняється випускати в експлуатацію і допускати до руху в поїздах рухомий склад, включаючи спеціальний рухомий склад, з тріщиною в будь-якій частині осі колісної пари чи тріщиною в ободі, диску і ступиці колеса, за наявності гострокінцевого накату на ділянці сполучення підрізаної частини гребеня колісної пари з його вершиною, а також при таких зношеннях і пошкодженнях колісних пар, які порушують нормальну взаємодію колії та рухомого складу».
           13.09.2020 о 13:21 год. на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці на 3 колію прибув потяг №9519, до складу якого входило 59 вагонів, з яких: 5 вагонів - «лом чорних металів»; 3 вагона – «кокс»; 9 вагонів – «окатиши»; 38 вагонів «вугілля»; 1 вагон «обладнання»; 3 вагона «сіль».
          Факт подачі спірних 59 вагонів потягу №9519 на станції Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці 13.09.2020 о 13:21 відповідачем не оспорюється і підтверджений натуральним листом та пам`ятками №2745, №2747 (а.с.29-30) про подавання вагонів.                               Згідно пам`ятки вагони були передані залізницею та прийняті вантажоодержувачем 13.09.2020 в кількості 57 штук о 16:48 год. та 2 вагона о 17:33 год. (а.с.29-30).
          Фактично вагони поїзду простояли на колії станції Маріуполь-Сортувальний, а саме         6 вагонів забрані об 11:15 год. 14.09.2021 та 53 вагона о 23:40 год. 14.09.2021, про що позивачем 21.09.2020 у присутності комерційних агентів станції Маріуполь-Сортувальний ОСОБА_1 та Ільїної Є.А. був складений акт загальної форми №6-472 (а.с.32).
          За змістом п.6 договору №1/28 в редакції додаткової угоди від 17.07.2018 р. вагони, які здані власнику колії забираються власником колії з передавальних колій станції Маріуполь-Сортувальний Залізниці впродовж 4-х годин  після закінчення передавальних операцій, тобто відповідач повинен був забрати спірні вагони з колії станції Рудна Власника колії -  впродовж 4-х годин після закінчення передавальних операцій. 
          Оскільки, згідно акту про затримку вагонів №1-119 (а.с. 31), приймально-здавальні операції 53 вагони були здійснені у період з 13:45 год. до 16:48 год. 13.09.2020, а 1 вагон – у період з 13:45 год. до 17:33 год. 13/09/2020, то, відповідно, відповідач повинен був забрати спірні 53 вагони не пізніше 13.09.2020 о 20:48 год., та 1 вагон не пізніше 13.09.2020 о             21:33 год.
          Таким чином, загальний час простою 53 вагонів склав 26 год. 52 хв., та 1 вагону –           13 год. 42 хв., що підтверджено актом про затримку вагонів №1-119 від 14.09.2021, який представником вантажоодержувача був підписаний із зауваженням такого змісту “Провини одержувача у зазначених обставинах немає”.
          З посиланням на п.15 р.6 ч.1 Правил перевезень вантажів на залізничному транспорті, затверджених наказом Мінтрансу України від 25.02.1999р. №113 і зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.03.1999р. №165/3458, п.5 глави 5 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009р. №317 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2009р. за №340/16356 за час простою залізницею відповідачу нарахована плата за користування вагонами та внесена до відомості плати за користування вагонами (ф. ГУ-46) №18099184р у розмірі 3204,50 грн. без ПДВ (3845,40 грн. з ПДВ).
          Згідно вимог п.8 р.7 ч.1 Правил перевезень вантажів на залізничному транспорті, затверджених наказом №644 від 21.11.2000р. Мінтрансу України, за час знаходження вагонів на місцях загального користування (коліях станції), залізницею Приватному акціонерному товариству “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча” був також нарахований збір за зберігання вантажу у 53 вагонах в сумі 43144,30 грн. без ПДВ (51773,16 грн з ПДВ), та збір за охорону вантажу (у 5 вагонах) у розмірі  6529,68 грн. без ПДВ (7835,62 грн з ПДВ).
          Відомість плати за користування вагонами №18099184р та накопичувальні картки    №21091044, №26101187 були пред`явлені ПрАТ «ММК ім. Ілліча» для підписання і оплати (а.с. 33-37).
          Представник ПрАТ «ММК ім. Ілліча» відомість та накопичувальні картки підписав (технік Павленко О.І.) із зауваженнями, зазначивши, що суми 3204,20 гривень,                                 3 833,20 гривень та 45 840,78 гривень відповідно відхиляються, будуть розглянуті у претензійному порядку. 
           Претензією №МДонФілія-2007/4708 від 27.11.2020 (а.с.41-42) залізниця звернулась до Приватного акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча” з вимогою сплатити кошти в сумі 63 454,18 грн., в тому числі плата за користування вагонами, збір за зберігання та охорону вантажу.
          Листом №94/938 від 15.12.2020 надана відповідь на претензію, вимоги про сплату коштів у сумі 63454,18 грн. відхилено з посиланням на обставини того, що несвоєчасне звільнення колій станції Маріуполь-Сортувальний сталося з причин, що не залежали від Приватного акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча” (а.с.43-44).
          Наведені обставини зумовили звернення АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» до суду з даним позовом для захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів.
          Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, колегія суддів виходить з наступного.
          За змістом частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України вбачається, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори, що укладаються між суб`єктами цивільних правовідносин, до яких законодавцем віднесено договір перевезення (стаття 908 ЦК України). Загальні умови перевезення визначаються ЦК України, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Водночас, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами, правилами, що видаються відповідно до них (частина 2 статті 908 ЦК України).
          Положеннями частини 5 статті 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту та відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами (статутами) та іншими нормативно-правовими актами.
          Так, пунктом 8 Закону України «Про залізничний транспорт» визначено, що перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організується на договірних засадах. Умови та порядок організації перевезень, у тому числі в прямому змішаному сполученні за участю залізничного та інших видів транспорту, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України. Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.
          Отже, правовідносини з перевезення вантажів залізничним транспортом на підставі договорів про надання послуг перевезення, укладених із суб`єктами господарювання-замовниками, регулюються в порядку, визначеному Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів та іншим галузевим законодавством, що застосовується під час надання залізницею послуг з перевезення.
          Пунктом 119 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 передбачено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянам-суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.
          Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.
          Отже, за період фактичного використання суб`єктами господарювання вагонів та/або контейнерів залізниці для перевезення вантажів вноситься плата; до періоду використання вагонів (контейнерів) включається час затримки (простою) вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. Звільнення від такої плати може мати місце лише у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці.
          Відтак, при розгляді спору про стягнення залізницею плати за користування вагонами (контейнерами) до предмета доказування належить доведення позивачем належними, допустимими і достатніми доказами факту використання вагонів (контейнерів) для перевезення вантажів замовника послуг з перевезення у відповідний період, а у разі якщо мала місце затримка вагонів на станціях призначення і на підходах до них (якими можуть бути проміжні станції), в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження, - надання доказів того, що така затримка була спричинена саме з вини вантажоодержувача (власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства).
          Порядок користування вагонами визначається Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Мінтранспорту України №113 від 25.02.1999, пунктами 3, 6, 8-10, 12 яких передбачено, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).
          Відомості плати за користування вагонами складаються на вагони, що подаються під навантаження та вивантаження, і є документами обліку часу перебування вагонів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами.
          Час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника. Час передання вагонів залізницею вантажовласнику, а також вантажовласником залізниці зазначається у пам`ятці про подання/забирання вагонів, яка оформлюється після закінчення приймально-здавальних операцій.
          Час закінчення приймально-здавальних операцій фіксується в пам`ятках про подання/забирання вагонів форми ГУ-45, на підставі яких формуються відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка є первинним документом бухгалтерського обліку. При цьому усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи, що не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість (п.2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України №864/5085 від 24.11.2000).
          Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції, з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.
          У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.
          Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година. Причини, які є підставою для нарахування плати за користування вагонами в разі затримки їх на підходах до припортових станцій призначення, зазначаються в актах про затримку вагонів.
          Абзацом 2 пункту 64 Статуту залізниць визначено, що для транспортного обслуговування одного або кількох підприємств у взаємодії із залізничним транспортом загального користування призначено під`їзні колії.
          Статтею 71 Статуту встановлено, що взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).
          Пунктом 46 Статуту залізниць передбачено, що на одержувача покладено обов`язок прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.
          Порядок зберігання вантажів та нарахування у зв`язку із цим відповідного збору визначено Правилами зберігання вантажів, затвердженими наказом Мінтранспорту України №644 від 21.11.2000.
          Пунктами 4, 5 зазначених Правил передбачено, що термін граничного зберігання починається з моменту вивантаження вантажу (контейнера з вагона), засобами залізниці або з моменту подачі вагона під вивантаження засобами одержувача. Якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені пунктом 46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.
          Згідно з пунктом 8 Правил зберігання вантажів, збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) сплачується після закінчення терміну безоплатного зберігання незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).
          Отже, обов`язок щодо сплати збору за зберігання вантажів покладається на одержувача (вантажоодержувача, вантажовласника), у разі, якщо ним було допущено прострочення у вивезенні вантажу, з місця загального користування, в межах терміну безоплатного користування (пункт 5 Правил зберігання вантажів), та у разі затримки залізницею вантажів у вагонах з вини одержувача незалежно від місця затримки зі спливом терміну безоплатного зберігання (пункт 8 Правил зберігання вантажів).
          У розумінні пункту 46 Статуту залізниць терміни «безоплатного зберігання вантажів у вагонах, що надійшли на адресу одержувача, на коліях залізниці» та «безоплатного користування місцем загального користування на залізниці» охоплюються періодом у часі з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача.
          Перевіривши визначені залізницею вихідні дані, колегією суддів встановлено, що позивачем, в акті загальної форми №6-472 (а.с. 32) вірно визначений час початку простою, відповідно до п.6 договору вагони, які здані власнику колії забираються власником колії з передавальних колій станції впродовж 4-х годин після закінчення передавальних операцій. Відповідно загальний час простою також визначений правильно.
          Відповідно до ч. б ст. 121 Статуту залізниць України вантажовідправник, вантажоодержувач, порт звільняються від плати за користування вагонами і контейнерами у разі подання залізницею вагонів (контейнерів) у кількості, що перевищує максимальну переробну спроможність навантажувальних і розвантажувальних пунктів відправника і одержувача.
          За приписами ч. б п. 16 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України №113 від 25.02.1999 (в редакції чинній у спірний період) вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність. Вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником.
          Колегією суддів досліджено договір №1/28 від 28.02.2017 та встановлено, що він не містить умов максимальної переробної спроможності фронтів навантаження (вивантаження) та будь-яких обмежень щодо мінімальної або максимальної кількості вагонів, що мають забиратися на під`їзну колію відповідача.
          Отже ані договором-2, ані актом, або законом не встановлено обмежень щодо мінімальної або максимальної кількості вагонів, що мають забиратися на під`їзну колію станції Маріуполь-Сортувальний.
          У спірному випадку вагони не подавалися локомотивом залізниці на фронти навантаження (вивантаження) відповідача (знаходилися на передавальних коліях станції Маріуполь-Сортувальний) і відповідно до умов договору №1/28 від 28.02.2017 мали бути вивезені зі станції локомотивом комбінату впродовж 4 годин після закінчення передавальних операцій, відповідно посилання відповідача на п. 16 Правил користування вагонами і контейнерами є безпідставним та необґрунтованим.
          За висновками суду, відповідачем не доведено, що залізницею вагони подавались саме на фронти навантаження з перевищенням їх максимальної переробної  спроможності.
          З посиланням на п.15 р.6 ч.1 Правил перевезень вантажів на залізничному транспорті, затверджених наказом Мінтрансу України від 25.02.1999р. №113 і зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 р. №165/3458, п.5 глави 5 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 р. №317 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 р. за №340/16356 за час простою залізницею відповідачу нарахована плата за користування вагонами та внесена до відомості плати за користування вагонами (ф. ГУ-46) №18099184р у розмірі 3204,50 грн. без ПДВ (3845,40 грн. з ПДВ).
          Перевіривши наданий позивачем розрахунок плати за користування вагонами колегія суддів встановила, що плата за користування вагонами нараховується згідно з  п.15 Правил користування вагонами і контейнерами та Тарифного керівництва №1 розділ 5 «Ставки плати за користування вагонами і контейнерами залізниць», п.1.5 (таблиця №1) з урахуванням діючого коефіцієнта телеграфної вказівки №00019/ЦМ підпісан. №Ц-4/6-60/14-19 від 29.03.2019р.
          Розрахунок плати за 53 власних вагона складає:
           1) 27 годин = 39,7 гривень (ставка ТК №1) - 50% =19,85 гривень х 3,023 (коеф.) = 60,0 гривень;
           2) 60,0 гривень х 53 власних вагона = 3180, 00 гривень + 20% ПДВ =    3186,00 гривень.
          Розрахунок плати за 1 власний вагон    складає:
           1) 14 годин = 16,2 гривень (ставка ТК №1) - 50% =8,1 гривень х       3,023 (коеф.) = 24,5 гривень;
           2) 24,5 гривень х 1 власних вагона = 24,5 гривень + 20% ПДВ =    29,4 гривень.
          Таким чином, перевіривши розрахунок позивача в цій частині, суд визнає його вірним.
          Щодо доводів позивача про неправильне застосування норм матеріального права Статуту залізниць та Правил перевезення вантажів і відмови суду у стягненні збору за зберігання вантажу у сумі 51 773,16 грн. судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.
          Як вищезазначено, відповідно до ст. 46 Статуту залізниць України: «Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється             «з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача». 
          Згідно п.2.1 Розділу 3 Тарифного керівництва №1: Збір за зберігання вантажів на місцях загального користування, після закінчення терміну безоплатного зберігання нараховується за кожну добу.
          Із матеріалів справи вбачається, що потяг № 9531 прибув 13.09.2020 р. о 13:25 год на станцію призначення Маріуполь-Сортувальний згідно перевізних документів і був зарахований вантажовласником у платне користування на станції призначення після проведення спільних з залізницею приймально-здавальних операцій.
          Працівники станції призначення (Маріуполь-Сортувальний) склали акт про затримку потягу №9521 через 4 години після закінчення передавальних операцій (а.с.31)
          Зазначений поїзд був забраний з колій загального користування 14.09.2020р о             23:40 год. 
          Згідно п. 8 розділу 7 Правил перевезення вантажів, безоплатна доба починається з          24-ої години 13.09.2020 р. і закінчується о 24-ій годині 14.09.2020 р. А з 00 год 15.09.2020 р. початок нарахування збору за зберігання. 
          Таким чином, вантажоодержувач звільнив колії станції призначення у добу безоплатного зберігання - 14.09.2020 р. Тому збір за зберігання вантажу у поїзді № 9521 не нараховувується.
          Отже, розрахунок збору за зберігання: загальний час знаходження вагонів мінус безкоштовні 24 години – є необґрунтованим, протирічить порядку, встановленому в транспортному законодавстві. Згідно законодавству розрахунок часу для збору за зберігання повинен виконуватися окремо за кожну добу.
          Так, якщо, відповідач не вивіз вантаж зі станції призначення через час, встановлений технологічним договором 1/28 між залізницею та підприємством, то, згідно зі ст.46 Статуту, він має це зробити протягом доби. І тільки після не вивезення вантажу зі станції призначення через добу, з вантажовласника стягується плата за зберігання вантажу. Саме з часу нарахування збору за зберігання настає момент затримки вантажу.                     
          Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі Регіональної філії   Донецька залізниця, разом з іншим, пред`явлено до стягнення з Приватного акціонерного товариства   «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»   збір за охорону вантажу.                     В затриманому потягу знаходились 5 вагонів з вантажем, який підлягав охороні. За затримку вантажу, який охороняється з причин, не залежних від залізниці, останньою комбінату нараховано тариф за охорону вантажу: 24,00 гривень х 5 вагонів х 18 год. х 3,023 (діючий коефіцієнт) = 6  529,68 гривень (без ПДВ), з урахуванням ПДВ 7835,62 гривень.
          У контексті приписів ч.2   ст.12 Закону України "Про залізничний транспорт"   охорона вантажів і об`єктів залізничного транспорту здійснюються відомчою воєнізованою охороною Акціонерного товариства "Укрзалізниця".
          Відповідно до п.31.5 розділу 2 Тарифного керівництва №1 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги   (затвердженого   наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №317 від 26.03.2009р.), якщо на станціях з причин, не залежних від залізниці, виникає затримка вантажу, що охороняється, то з відправника (одержувача, експедитора) додатково справляється плата згідно з таблицею 4.           Згідно з таблицею 4 тариф грн/ваг-год залежить від кількості вагонів, що охороняються при затримці вантажів. За охорону вагонів у кількості від 1 до 5 включно встановлений тариф у розмірі 24,00 грн. Час затримки зазначається в акті загальної форми ГУ-23 з моменту її виникнення до закінчення. Час до 30 хвилин не враховується, час                    30 хвилин і більше враховується як повна година.
          Враховуючи вищевикладені висновки суду про те, що затримка вивезення спірних вагонів мала місце з вини вантажоодержувача позовні вимоги в частині стягнення збору за охорону вантажу підлягають задоволенню у заявленому розмірі.
          Отже, враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги як такі, що спростовані викладеними вище висновками судів та не спростовують правомірності прийнятого судом першої інстанції рішення.
          Відтак, враховуючи, що апеляційний господарський суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, які (доводи і вимоги апеляційної скарги) у даному випадку не підтверджують ухвалення оскаржуваного рішення із порушеннями, визначеними   ст. 277 ГПК України   в якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч. 4 ст. 269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Акціонерного товариства   Українська залізниця   в особі Регіональної філії   Донецька залізниця   підлягає залишенню без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.
          За змістом   ст.129 вказаного Кодексу   такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
          Керуючись ст. ст. 129,   269,   270,   273,   275,   276,   281,   282,   284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, 

ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця» особі регіональної філії «Донецька залізниця» АТ "Українська залізниця", м. Лиман, Донецька область на рішення господарського суду Донецької області від 20.04.2021 у справі № 905/340/21 залишити без задоволення.
          Рішення господарського суду Донецької області від 20.04.2021 у справі                           №905/340/21 залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.
          Повний текст постанови складено та підписано 09.07.2021р.

Головуючий суддя                                                                    Л.Ф. Чернота

Суддя                                                                                           Н.В. Гребенюк  

Суддя                                                                                           О.Є. Медуниця