Ухвала

06 вересня 2021 року
м. Київ
Провадження № 51-4331 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4  на рішення суду першої та апеляційної інстанції щодо нього,
встановив:
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд рішень суду першої та апеляційної інстанцій в касаційному порядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу засудженого слід залишити без руху, встановивши йому строк для усунення недоліків, з огляду на наступне.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 427 КПК Україниу касаційній скарзі зазначається судове рішення, що оскаржується.
За змістом скарги засуджений ставить питання до суду касаційної інстанції про  одночасний перегляд рішень, постановлених щодо нього по різним кримінальним провадженням, а саме зазначає в скарзі вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2021 року (справа № 189/1812/19) та вирок Покровського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2018 року який постановлений в рамках іншої справи з Єдиним унікальним номером справа № 189/1981/18.
Проте, можливість оскарження судових рішень по різним справам в одній касаційній скарзі кримінальним процесуальним законом не передбачена, тому засудженому необхідно визначитися яке судове рішення оскаржується та в рамках якого конкретно кримінального провадження подана касаційна скарга.
Крім того, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
При цьому, згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Як убачається зі змісту касаційної скарги засуджений порушує питання про перегляд рішень суду першої та апеляційної інстанцій постановленим щодо нього та зазначає у чому полягає, на його думку, незаконність чи необґрунтованість судових рішень. При цьому лише наводить доводи, які за своїм змістом стосуються невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти судового розгляду та не погоджується з оцінкою доказів, що відповідно до положень ст. 438 КПК України, не є підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції. 
Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України, касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.
Проте, у касаційній скарзі засудженого взагалі відсутні вимоги до суду касаційної інстанції із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції за наслідками розгляду скарги. 
Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою засудженого.
Враховуючи наведе, колегія суддів касаційного суду вважає, що касаційну скаргу засудженого слід залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених недоліків.
При повторному зверненні до суду касаційної інстанції засудженим має бути підтверджено, що він не пропустив цей строк.
На підставі викладеного та керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4  на рішення суду першої та апеляційної інстанції щодо нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.
У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: 

ОСОБА_1                                             ОСОБА_2                                    ОСОБА_3