Ухвала 
 
29 липня 2021 року
м. Київ
 
справа № 2/517/07
провадження № 61-11649ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_2 , наухвалу Дніпровського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Новомосковська міська державна нотаріальна контора, про визнання договору дарування недійсним, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2006 року  ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Новомосковська міська державна нотаріальна контора, про визнання договору дарування недійсним. 
 
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2007 року провадження у справі за позовом ОСОБА_3 закрито у зв`язку зі смертю позивача. 
 
У жовтні 2018 року ОСОБА_4 оскаржила зазначену ухвалу суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року поновлено ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2007 року та відкрито апеляційне провадження у справі.
 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 січня 2019 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2007 року закрито.
 
Постановою Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено. Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 08 січня 2019 року скасовано. Передано справу № 2-517/07 для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено. Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2007 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
У липні 2021 року ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_2 , звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 червня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та залишити в силі ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2007 року. 
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, у частині касаційного оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року, з огляду на таке.
 
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Пунктом 3 частиною першою статті 389 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
 
Тобто перелік ухвал суду, які підлягають касаційному оскарженню, чітко визначений процесуальним законом, є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
 
Оскарження ухвал суду апеляційної інстанції про відкриття апеляційного провадження, у наведеній вище статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено.
 
Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України визначено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Враховуючи викладене, у відкритті касаційного провадження в частині касаційного оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року слід відмовити.
 
Щодо касаційного оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 09 червня 2021 року необхідно зазначити таке.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення заявник зазначає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-2469цс16 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України). 
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_2 , подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. 
 
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі на постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 червня 2021 року необхідно відкрити.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_2 , на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Новомосковська міська державна нотаріальна контора, про визнання договору дарування недійсним відмовити.
 
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Новомосковська міська державна нотаріальна контора, про визнання договору дарування недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_2 , на постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 червня 2021 року.
 
Витребувати з Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу № 2-517/07.
 
Надіслати іншим учасникам справи копію касаційної скарги та додані до неї документи, роз`яснити право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 27 серпня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                             Ю. В. Черняк

           І. А. Воробйова

          Р. А. Лідовець