КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний номер справи: 759/12367/16-ц                  Головуючий у суді першої інстанції: Миколаєць І.Ю.
Номер провадження: 22-ц/824/10107/2021                                  Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И
 
15  червня 2021 року                                                                                      м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого: Коцюрби О.П.,
суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А., 
при секретарі: Качалабі О.О.,
 
розглянувши   у  відкритому  судовому  засіданні  в м.Києві  матеріали  цивільної  справи  за   апеляційною  скаргою  ОСОБА_1       на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 травня 2019 року  у справі за позовом  Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3   про звернення стягнення кредитором спадкодавця,-
 
В С Т А Н О В И В:
 
Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», позивач) яке в червні 2018 року змінило назву з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК», позивач) звернулось до Святошинського районного суду міста Києва з позовом, у якому просило в  рахунок  погашення  боргу ОСОБА_4 у сумі 5 037 612,66 грн. за кредитними договорами                                  № К2ХVGК00000086 від 22.02.2007 року та № К2ХVGК00260098 від                   27.07.2007 року, укладеними між ним і ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», звернути стягнення на спадкове майно в межах його вартості, яке прийнято спадкоємцями -  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3   після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на - домоволодіння загальною площею 236,1 кв.м., житлова площа 98.4 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;   земельну ділянку, об`єкт незавершеного будівництва розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; 1/4 частини квартири яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 . 
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору                    № К2ХVGК00000086 від 22.02.2007 року, ОСОБА_4   отримав кредит у розмірі 73 032 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,76% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 22.02.2011 року. 
Також, відповідно до укладеного договору № К2ХVGК00260098 від            27.07.2007 року, позичальник отримав кредит у розмірі 440 000.00 Євро зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 27.07.2027 року. 
Оскільки  ІНФОРМАЦІЯ_1   позичальник ОСОБА_4     помер  і  до  своєї  смерті заборгованості за  кредитами не  погасив,  а   відповідачі   в  установленому  законом  порядку  прийняли  спадщину  після  нього,   то  спадкоємці  повинні  задовольнити  вимоги  кредитора  в  межах  вартості майна,  одержаного  у  спадщину. 
Позивачем, 16.11.2011 року було направлено претензію кредитора до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори, а  02.09.2013 року до спадкоємців було направлено лист-претензію, згідно яких, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» пред`явив свої вимоги. Так,  як  відповідачі  в добровільному  порядку  ніяких  дій щодо  задоволення  вимог  кредитора   не  вчинили, то   в рахунок погашення боргу позичальника у сумі 5 037 612,66 грн. за вищезазначеними кредитними договорами, яка нарахована по день смерті останнього є підстави звернення стягнення на спадкове майно в межах його вартості.  
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 16 травня                  2019 року  позов  задоволено.
В рахунок погашення боргу ОСОБА_4 у                            сумі 5 037 612,66 грн. за кредитними договорами № К2ХVGК00000086 від                    22.02.2007 року та № К2ХVGК00260098 від 27.07.2007 року укладеними між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", звернуто стягнення на спадкове майно в межах його вартості, яке прийнято спадкоємцями -  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на домоволодіння загальною площею 236,1 кв.м., житлова площа 98.4 кв.м. розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, об`єкт незавершеного будівництва, розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; 1/4 частини квартири,  яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 . 
Не  погодившись  із  судовим рішенням,  ОСОБА_1 подала  апеляційну  скаргу, в  якій  просила скасувати   рішення Святошинського районного суду міста Києва від 16 травня 2019 року,  ухвалити  нове  судове  рішення,  яким  позов  залишити  без  задоволення,  посилаючись  на  неповне з`ясування  судом  обставин, що  мають  значення  для  справи,  невідповідність висновків суду  обставинам  справи,  порушення  норм  матеріального  права.
В  доводах  апеляційної  скарги  зазначає,  що  суд  не  прийняв  до  уваги те,  що  існує   інше  рішення  Святошинського  районного  суду міста Києва  від                      10 грудня 2013 року, яким  стягнуто з  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3   на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК»  заборгованість  за  кредитними  договорами у  розмірі  3 745 535,41 грн. Вказане  судове  рішення  набрало  законної  сили.
Також  в  апеляційній  скарзі  вказує   на  те,  що  суд  не  врахував,  що  спадкове  майно  нажите  за  час  сумісного  проживання  у  шлюбі  із  спадкодавцем   і  частка  в  спільній  сумісній  власності  того  з  подружжя,  хто  пережив  спадкодавця,  не  входить  до  складу  спадщини  і  не  включається  до  спадкового  майна  після  смерті  іншого  з  подружжя.
Крім  того,  звертає  увага  на  те,  що  суд  першої  інстанції  не  встановив   вартість  спадкового  майна.
Постановою  Київського  апеляційного  суду  від 28  жовтня 2019  року  апеляційну  скаргу  ОСОБА_1   задоволено  частково,  рішення  Святошинського районного суду міста Києва від 16 травня 2019 року  скасовано,  провадження  у  справі  закрито.
Постановою Верховного Суду  від 02 грудня 2020  року  касаційну  скаргу  Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»  задоволено  частково. Постанову Київського  апеляційного  суду  від 28  жовтня 2019  року  скасовано,  справу  направлено  для продовження  розгляду  до  суду  апеляційної  інстанції.
Розглянувши  справу  в  межах  доводів  та  вимог  апеляційної  скарги,  перевіривши   законність  і обгрунтованість  судового  рішення,  колегія  суддів  приходить  до висновку, що  апеляційна  скарга  підлягає  частковому  задоволенню  із   наступних  підстав.
Ухвалюючи  судове  рішення  про   задоволення  позову,    суд  першої  інстанції  виходив  з  того,  що  станом на дату смерті ОСОБА_4    його загальна заборгованість перед банком   становить 5 037 612,66 грн. і на час розгляду справи  ця  заборгованість не погашена. Відповідачі  відповідно до ст. 1282 ЦК України  як  спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.  Підстав для звільнення спадкоємців за законом після смерті позичальника від виконання зобов`язань за кредитними договороми № К2ХVGК00000086 від 22.02.2007 року, № К2ХVGК00260098 від 27.07.2007 року судом не встановлено.
Проте  з  врахуванням  доводів  апеляційної скарги,   повністю   погодитись із  такими  висновками Святошинського районного  суду міста Києва  не  можна,   так  як  вони   не  в  повній  мірі   відповідають  обставинам  справи  і  вимогам  закону.
Судом встановлено,  що відповідно до укладеного договору № К2ХVGК00000086 від 22.02.2007 року, позичальник ОСОБА_4   отримав кредит у розмірі 73 032 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,76% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 22.02.2011 року. 
Відповідно до укладеного договору № К2ХVGК00260098 від 27.07.2007 року, ОСОБА_4   отримав  кредит у розмірі 440 000.00 Євро зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення         27.07.2027 року ( том 1 а.с.14-20).
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. (том 1, а.с. 23).
Станом на дату смерті, заборгованість позичальника ОСОБА_4 перед банком за кредитним договорои № К2ХVGК00000086 від 22.02.2007 року становить 78 052,92 доларів. США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 18.03.2013 року складає 623 876,99 грн. та за кредитним договором № К2ХVGК00260098 від 27.07.2007 року становить             421 977,78 Євро, що за курсом 10.46 відповідно до службового розпорядження НБУ від 18.03.2013 року складає 4 413 735,67 грн., а загальна сума заборгованості становить 5 037 612,66грн.
Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на момент смерті та які звернулися з заявами про прийняття спадщини до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори є  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 . (том 1, а.с. 86-87).
Дванадцятою Київською державною  нотаріальною  конторою 15.03.2012 року заведена  спадкова  справа № 1375/11  до  майна  померлого  ІНФОРМАЦІЯ_1   ОСОБА_4 . (том 1, а.с. 81-150).
ПАТ КБ «Приватбанк», 16.11.2011 року  до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори направлено претензію кредитора  про  повідомлення  спадкоємців  ОСОБА_4    про  наявність  заборгованості  перед банком  у  розмірі  10 950 611,02грн.  станом  на 07.11.2011року, яка  отримана  нотаріусом  21.11.2011 року. (том 1, а.с. 89-90).
Також, 02.09.2013 року  позивачем до спадкоємців направлено лист- претензію  про  наявність  заборгованості  позичальника  перед банком.
До  складу спадкового  майна  після  смерті ОСОБА_4   входить: домоволодіння загальною площею 236,1 кв.м., житлова площа 98.4 кв.м. розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка, об`єкт незавершеного будівництва розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; 1/4 частини квартири,  яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 . 
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За правилами частини першої статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним із його особою, і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.
За змістом статей 1218, 1219 ЦК України зобов`язання боржника за кредитним договором не є таким, що нерозривно пов`язано з його особою, а тому зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно   із частиною першою статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно  до статті 1268 ЦК України, 1. спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
2. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.
3. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
4. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.
5. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Статтею 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
За змістом статті 1282 ЦК України  спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).
У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку, передбаченому положеннями статті 1282 ЦК України.
Встановивши вказані обставини з  врахуванням зазначених норм  матеріального  права,  суд  першої  інстанції    прийшов  до  вірного  висновку,  що  позивач -  як  кредитор  спадкодавця    у  встановлений  законом  строк,  а  саме:   21.11.2011  року (впродовж шести місяців після відкриття спадщини)  пред`явив свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину,  через  нотаріальну  контору,  де  заведена  спадкова  справа  до  майна  померлого  позичальника.
Суд   в рішенні  правильно  виходив  із  того,  що   заявлення кредитором своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо, а через нотаріуса не суперечить приписам ч. 2 ст. 1281 ЦК України. 
Також  вірним  є  висновок,  що  відповідачі    є  такими,  що  прийняли  спадщину,  так  як відповідно  до  вимог  ст.ст. 1268, 1269 ЦК  України  як спадкоємці, які на час  відкриття  спадщини  постійно  проживали  разом  із  спадкодавцем  і  протягом  строку,  встановленого  ст. 1270 ЦК  України  не  заявили про  відмову  від  неї  та  подали  заяви  в  нотаріальну  контору  про  прийняття  спадщини.
Отже  до відповідачів,  як  спадкоємців,  які  прийняли  спадщину,   від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), перейшли  як  права  так  і  обов`язки (спадщини),  в тому  числі  обов`язки  щодо  задоволення   вимог  кредитора,  але в межах вартості майна, одержаного у спадщину  відповідно  до ст. 1282 ЦК  України.
Проте,  вирішуючи  питання  про  розмір  заборгованості  позичальника  ОСОБА_4   на  час  відкриття  спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  суд   першої  інстанції  не  врахував  рішення  Святошинського  районного  суду міста Києва  від 10 грудня 2013  року  у  справі   № 2-143/11,  яким  стягнуто  з   ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3   на  користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за  кредитними  договорами  у розмірі  3 745 535,41грн.,  але в  межах вартості майна, одержаного у спадщину. (том 1, а.с. 72-73).
Вказане  судове  рішення    в  установленому  законом  порядку  набрало  законної  сили,  проте  є  невиконаним. 
Відповідно  до  ч.1 ст. 417 ЦПК  України  вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.
В  постанові Верховного Суду  від 02 грудня 2020  року  по  даній  справі,  зокрема  зазначено, що наявність невиконаного рішення Святошинського районного суду міста Києва від 10 грудня 2013 року у справі № 2-431/11 про стягнення заборгованості не позбавляє кредитора права вимагати задоволення своїх вимог шляхом пред`явлення позову про звернення стягнення на спадкове майно.
У рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 25 липня     2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» констатовано існування усталеної практики щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.
Водночас ЄСПЛ констатує, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою за умови, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.
Таким  чином,  оскільки   рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 10 грудня 2013 року у справі № 2-431/11  за  позовом ПАТ КБ «Приватбанк»  до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3   про  стягнення  заборгованості  за  кредитним  договором  встановлено,  що заборгованість спадкодавця за кредитними договорами становить   3 745 535,41грн.,  тому, оскаржуване  рішення  суду  першої  інстанції  в  цій  частині щодо  суми  заборгованості  за  кредитними  договору   відповідно  до  ст. 376 ЦПК  України  необхідно  змінити  і  резолютивну  частину  викласти  в  іншій редакції, якою, в рахунок погашення боргу ОСОБА_4    у сумі 3 745 535 (три мільйони  сімсот сорок п"ять тисяч п"ятсот тридцять п"ять) гривень 41 копійка  за кредитними договорами № К2ХVGК00000086 від 22 лютого 2007 року та № К2ХVGК00260098 від 27.07.2007 року укладеними між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПРИВАТБАНК"  і ОСОБА_4 , звернути стягнення на спадкове майно в межах його вартості, яке прийнято спадкоємцями -  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5   після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на  домоволодіння загальною площею 236,1 кв.м., житлова площа 98.4 кв.м. розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, об`єкт незавершеного будівництва розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; 1/4 частини квартири,  яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 . 
Інші  доводи  апеляційної  скарги  про  те,  що  ні  позивачем  ні  судом  не  проведено  оцінки  спадкового  майна  і  звернуто стягнення на  все  майно,  а  не  в  межах  вартості  майна,  одержаного  у  спадщину;  суд  не  врахував,  що  спадкове  майно  нажите  за  час  сумісного  проживання  у  шлюбі  із  спадкодавцем   і  частка  в  спільній  сумісній  власності  того  з  подружжя,  хто  пережив  спадкодавця,  не  входить  до  складу  спадщини  і  не  включається  до  спадкового  майна  після  смерті  іншого  з  подружжя,    підлягають  відхиленню  із  таких  підстав.
Відповідно  до  ст.12 ЦПК  України  цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Вимоги  щодо обов`язку  доказування  містить  і в  ст. 81 ЦПК  України.
Отже,  принцип змагальності цивільного процесу, який закріплений у статті 81 ЦПК України, передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а доводити щодо обсягу спадкового майна та його вартість повинен довести спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.
Саме  така  правова  позиція   щодо  обов`язку  доказування   викладена  у  постанові  Верховного Суду  від  26 травня 2021  року  у  справі № 519/783/16-ц  по  аналогічних  правовідносинах.
Як  вбачається  із  матеріалів  справи,   ОСОБА_1 ,   як  і  інші  відповідачі,   при  розгляді  справи  судом  першої  інстанції   доказів  того,  що  вартість  майна,  одержаного  у  спадщину,  перевищує  розмір  кредиторської  заборгованості  спадкодавця   у сумі 3 745 535 (три мільйони  сімсот сорок п`ять тисяч) гривень 41 копійка  суду  не  надала,  у  відзиві  на  позов  про  цю  обставину  не  вказувала. Не  надано  таких  доказів  апелянтом  і  в  суді  апеляційної  інстанції.
Також  не надано ОСОБА_1   і  доказів  щодо  іншого  обсягу  спадкового  майна,  ніж  встановлено  судом  першої  інстанції.
Зокрема,  ОСОБА_1   не  надано  доказів  отримання  нею  свідоцтва про право власності на частку в  спільному майні  подружжя   в  разі  смерті  одного  з  подружжя
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що рішення Святошинського районного суду міста Києва від 16 травня 2019  року  підлягає зміні  в  частині  стягнення з відповідачів суми  заборгованості  за  кредитними  договорами  і  резолютивну  частину рішення необхідно викласти  в  новій  редакції.
За приписами ст. 141 ЦПК  України підлягає стягненню з  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3   на  користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»  сума  сплаченого  судового  збору  у  розмірі 8 521 (вісім тисяч п`ятсот двадцять одну) гривню 33 копійки  з  кожного.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376,  381-384 ЦПК України, суд, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1       задовольнити  частково.
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 травня 2019 року змінити  в  частині  суми  заборгованості  за  кредитними  договорами  та  резолютивну  частину  викласти  в  наступній  редакції:
В рахунок погашення боргу ОСОБА_4    у сумі 3 745 535 (три мільйони  сімсот сорок п"ять тисяч п"ятсот тридцять п"ять) гривень 41 копійка  за кредитними договорами № К2ХVGК00000086 від 22.02.2007 року та                             № К2ХVGК00260098 від 27.07.2007 року, укладеними між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПРИВАТБАНК"  і ОСОБА_4 , звернути стягнення на спадкове майно в межах його вартості, яке прийнято спадкоємцями -  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5   після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на  домоволодіння загальною площею 236,1 кв.м., житлова площа 98.4 кв.м. розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, об`єкт незавершеного будівництва розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; 1/4 частини квартири,  яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 . 
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3   на  користь Акціонерного товариства Комерційний  банк «ПРИВАТБАНК»  суму  сплаченого  судового  збору  у  розмірі 8 521 (вісім тисяч п`ятсот двадцять одну) гривню 33 копійки  з  кожного.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:                                                                        О.П. Коцюрба 

Судді:                                                                                    І.М. Білич 

                                                                                              Т.А. Слюсар