ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

05 серпня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 340/4509/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Сафронової С.В. (доповідач),
                               суддів:  Мельника В.В., Чепурнова Д.В.,     
за участю секретаря судового засідання Трошиної А.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2021 року  у адміністративній справі № 340/4509/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградської області про визнання неправомірними дій, визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2021 року частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 , а саме: - визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду перебування у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами тривалістю 3 (три) місяці 12 (дванадцять) днів; - визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання 3 (трьох) років стажу (досвіду) роботи (професійної) діяльності; - а також зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати ОСОБА_1 період перебування у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами тривалістю 3 (три) місяці 12 (дванадцять) днів, а сукупно страховий стаж – 26 (двадцять шість) років 10 (десять) місяців 15 (п`ятнадцять) днів та страховий стаж після 01 січня 2004 року – 16 (шістнадцять) років 6 (шість) місяців 00 (нуль) днів, а також 3 (три) роки стажу (досвіду) роботи (професійної) діяльності до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, а сукупно стаж судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання – 20 (двадцять) років 11 (одинадцять) місяців 23 (двадцять три) дні.
Цим же рішенням, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , які стосуються: визнання неправомірними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо не зарахування ОСОБА_1 26 років стажу судді, що дає право на отримання 90% грошового утримання судді; - визнання неправомірним та скасування рішення №110130004733 від 14.07.2020 р. щодо призначення пенсії ОСОБА_1 ; а також стосовно вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 грошового утримання судді у відставці, вказавши правильний загальний страховий стаж 26 років 10 місяців 7 днів, вказавши вірно розмір грошового утримання судді 110    985,60 грн, вказавши на наявність 26 років стажу на посаді судді і нарахування відсотку грошового утримання 90% та провести відповідні виплати з 01.07.2020 р., з урахуванням виплачених раніше сум. Одночасно, судом стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати (судовий збір) у розмірі 420,40    грн. (чотириста двадцять грн 40    коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області 
Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку позивачем по справі в частині відмови у задоволенні вимог, які стосуються обрахунку їй стажу судді, що дає право на відставку та отримання грошового утримання судді у відставці, що призвело до безпідставного зменшення пенсійним органом її стажу на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного утримання судді у відставці, з підстав неврахування  до суддівського стажу  періодів її  роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у період з 16.08.1993 року по 04.01.1999 року, внаслідок чого відповідачем самостійно  визначив їй стаж роботи на посаді судді 17 років 7 місяців та 17 днів, що суперечить Рішенню  Вищої Ради правосуддя, записам у її трудовій книжці, індивідуальним відомостям про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5 та раніше здійсненому  розрахунку стажу судді і довідці про суддівську винагороду, і це відповідно, суттєво вплинуло на розрахунок її щомісячного грошового утримання судді у відставці, що стало підставою для її звернення за судовим захистом. Проте, як вказує апелянт, суд першої інстанції не враховуючи Рішенні Вищої Ради правосуддя про її звільнення, яким враховано до її стажу роботи судді періоду роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів з 16.08.1993 року по 04.01.1999року, внаслідок чого, суд першої інстанції  фактично погодився  з позицією пенсійного органу, та визнав за можливе зарахувати до стажу роботи судді лише період роботи на посаді судді і три роки стажу, визначеного ч.2 ст.137 Закону України №1402-VII в редакції, що діє з 05.08.2018 року та абз.4 п.34 розділу XII “Прикінцеві та перехідні положення», додавши до її стажу судді тільки 3 (три) місяця 12 днів роботи (професійної) діяльності, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді, що за підрахунком суду склало 20 років 11 місяців 23 дня.
За вказаних обставин, апелянт вважає, що судом першої інстанції у даному випадку допущено порушення норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просить у скасувати рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду в частині відмови у задоволенні її вимог про зарахування до стажу , що дає право на відставку та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ще повних 6 років, а в сукупності - 26 років 4 місяці 2 дні, на підставі яких має бути здійснено перерахунок та виплату з дня призначення грошового утримання з урахуванням вказаних 6 повних років - додатково 12% від суддівської винагороди судді при звільненні.
Заперечуючи проти апеляційної скарги позивача, пенсійний орган спирається на власне розуміння змісту Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-рп/2020, яким визнано неконституційними пункт 25 розділу XII “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про судоустрій і статус суддів” від 02.06.2016 № 1402-VІІІ зі змінами (далі - Закон № 1402). При цьому, посилаючись на положення ч.3 ст.142 цього Закону, та Закону № 1058-ІV в частині законодавчого визначення «страхових внесків», «страхового стажу» і порядку його обчислення, пенсійний орган наполягає на правомірності винесеного ним  10.11.2020 рішення № 110130004733, яким позивачу встановлено страховий стаж судді 17 років 7 місяців та 17 днів, до якого правильно не зараховано період з лютого по квітень 2009 року включно у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків, а також період роботи позивача з 16.08.1993 року по 03.01.1999 року на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях.
Окрім того, відповідач вказує, що у рішенні пенсійного органу № 110130004733 від 10.11.2020 вірно визначено суму суддівської винагороди у рядку, який має назву “середньомісячна заробітна плата” 110985,60 грн. (110985,60 х 50 = 55492,80) та розмір щомісячного довічного грошового утримання (55492,80 грн.), але у той же час, відповідач наполягає на передчасності заявлених позивачем вимог та обговорення їх судом в частині виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яке виплачується за рахунок коштів Державного Бюджету України, оскільки не вирішено ще спір у цій справі стосовно правильності обчислення страхового стажу позивача. За вказаних обставин просить залишити без змін рішення суду першої інстанції, а апеляційну  скаргу позивача - залишити без задоволення.
Заслухавши пояснення апелянта, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши повноту з`ясування судом першої інстанції фактичних обставин справи та підтвердження їх доказами в межах заявлених позовних вимог, а також правильність наданої їм юридичної оцінки, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню з нижченаведених підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була призначена на посаду судді Кіровського районного суду м. Кіровограда строком на п`ять років – Указом Президента України № 513/2002 від 06.06.2002 року, а постановою Верховної Ради України № 260-IV від 10.04.2008 року – була обрана на посаду судді зазначеного суду безстроково. 
02.06.2020 року ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя України було подано заяву про звільнення з посади судді у відставку, до якої долучалися документи за переліком, визначеним чинним законодавством, за результатом розгляду яких у контексті системного аналізу положень ст.7 і ч.4 ст.43 Закону України № 2862-ХП від 15.12.1992 р. «Про статус суддів», чинних на час призначення ОСОБА_1 на посаду судді (далі  Закон - № 2862-ХП), ч.4 ст.43 Закону України № 4015-ХП від 24.02.1994 р. «Про статус суддів» (далі  Закон - № 4015-ХП), ч.1 ч.2 ст.137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016 р. (далі – Закон № 1402-VIII) і абз.4 п.34 розділу ХП «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII – Вищою радою правосуддя України було прийнято рішення № 1943/0/15-20 від 23.06.2020, яким визнано, що ОСОБА_1 має достатній для звільнення у відставку стаж роботи, визначений на підставі ст.116 та  ст.117 Закону 1402-VIII і абз4 п.34 розділу ХП «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, в редакції Закону України «Про Вищу раду правосуддя», а тому, було вирішено звільнити ОСОБА_1 з посади судді Кіровського районного суду міста Кіровограда у зв`язку з поданням заяви про відставку  (а.с.13-14). А 25.06.2020 р Кіровський районним судом м. Кіровограда було видано наказ № 122-ОС/а «Про відрахування зі штату суду судді   ОСОБА_1 (а.с.17 оборот).
В подальшому, позивач отримавши з ТУ ДСА України в Кіровоградській області Довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 271 від 30.06.2020 (а.с.17), звернулася до Головного управління ПФУ в Кіровоградській області із заявою № 6422 від 02.07.2020 (а.с.40), долучивши до заяви документи: довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, паспорт, трудову книжку, довідку СПОВ про заробітну плату з 01.07.2000 р. по день звернення, довідку про відкритий рахунок в банку, довідку про заробітну плату (спецпенсії), довідку про прийняття на роботу (навчання), які згідно розписки-повідомлення отримані без будь-яких зауважень спеціалістом ГУ ПФУ в Кіровоградській області (а.с.41).
За результатом перевірки поданих позивачем до пенсійного органу документів для призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, ГУ ПФУ в Кіровоградській області було винесено Рішення № 110130004733 від 14.07.2020,  в якому зазначено: дату-час розрахунку – 09.07.2020; умови призначення – Закон «Про судоустрій і статус суддів»; суму середньомісячного заробітку – 69366,00 грн.; описано тривалість страхового стажу, яка обчислена спеціалістами пенсійного органу виходячи із загальної тривалості страхового стажу (повного) - 26 років 6 місяців 3 дня, страхового стажу до 01.01.2004 р. - 10 років 4 місяця 16 днів, страхового стажу після 01.01.2004 р. – 16 років 1 місяць та 17 днів, в тому числі судді – 17 років 7 місяців 17 днів; заг.процент розрахунку від заробітку – 80%,  а також розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці – 55492,80 грн. (а.с.38). 
Разом з тим, 10.11.2020 р. по раніше винесеному рішенню № 110130004733 відповідачем було проведено перерахунок, в якому зазначено усі раніше зазначені показники, окрім тих, що стосуються суми середньомісячного заробітку, який вже зазначався сумою 110985,60 грн., та  заг.процент розрахунку від заробітку, який був визначений як 50%  (а.с.36). При цьому, відмінність проценту розрахунку станом на 14.07.2020 – 80% (а.с.38) та станом  на 10.11.2020 – 50% (а.с.36), відповідач пояснює некоректною роботою програми «ППВП» на день видачі 31.07.2020 копії  Рішення № 110130004733 від 14.07.2020, а різниця зазначення суми  середньомісячного заробітку – взагалі не пояснювалася.
Вирішуючи по суті спір у цій справі, суд першої інстанції за власною ініціативою, без заявлених позивачем у цій справі вимог, обговорив питання не включення пенсійним органом до страхового стажу позивача періоду перебування у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами з 05.01.2009 р. по 10.05.2009 р., що за висновками суду суперечить положенням ст.26 та пп.3 п.31 Закону №1058, і відповідно Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зобов`язано включити до страхового стажу позивача період перебування її у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами тривалістю 3 місяці 12 днів, після чого, страховий стаж позивача за період з 16.08.1993 р. по 30.06.2020 р. буде вважатися не 26 років 7 місяців 3 дні, а 26 років 10 місяців 15 днів.
Окрім цього, на підставі системного аналізу ч.2 ст.137 Закону №1402 у її взаємозв`язку з абз.4 п.24 розділу ХІІ Закону №1402 та ч.1 ст.7 Закону №2862, а також з огляду на висловлені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.09.2019 р. по справі №9901/805/18 (провадження №11-1481заі18) та викладена у листі від 05.11.2018 р. №41783/0/9-18, №2664/0/2-18, №01-6757/18, №9рс-1112/18, №1-22433/18, №02/3878 спільні висновки Вищої ради правосуддя, Верховного Суду, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Ради суддів України, Державної судової адміністрації України, Національної школи суддів України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав на зарахування до стажу роботи позивача на посаді судді трьох років стажу роботи в галузі права (професійної діяльності), що мали місце до зайняття позивачем посади судді та дають право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, що дає підстави вважати, що  стаж роботи ОСОБА_1  на посаді судді в дійсності становить 20 років 11 місяців 23 дні, з урахуванням 3 років професійної роботи згідно чинних на день призначення позивача на посаду судді приписів Законом №2862, а також  17 років 11 місяців 23 днів роботи на посаді судді Кіровського районного суду міста Кіровограда.
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, наведеними у попередніх двох абзацах постанови та вважає, що пенсійний орган дійсно зобов`язаний виправити допущену ним помилку в частині визначення страхового стажу позивача без врахування періоду знаходження позивача у відпустці тривалістю 3 місяці 12 днів у зв`язку з вагітністю та пологами, а також зобов`язаний врахувати до стажу роботи на посаді судді, час роботи ОСОБА_1 в Кіровоградському обласному управлінні юстиції на посаді заступника начальника відділу державної виконавчої служби за період з 04.01.1999 р. по 08.07.2002 р. тривалістю 3 роки на підставі ч.2 ст.137 Закону №1402-VIII.
Разом з тим, колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитися з висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволені вимог позивача, пов`язаних з оскарженням дій пенсійного органу, яким із загального стажу на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, було виключено період роботи ОСОБА_1 з 16.08.1993 р. по 03.01.1999 р. (тривалістю 5 років 4 місяці 18 днів) в Управлінні юстиції Кіровоградської облдержадміністрації на посадах консультанта І категорії відділу судової роботи, головного спеціаліста по статистиці відділу судової роботи, виконуючого обов`язки головного спеціаліста відділу організаційного забезпечення діяльності судів, які безпосередньо пов`язані із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Міністерстві юстиції та підвідомчих йому органах. 
Як встановлено апеляційним судом, підставою відмови судом першої інстанції в задоволені зазначених вимог позивача стало: не доведення належними доказами того, що посади консультанта І категорії відділу судової роботи Управління юстиції Кіровоградської облдержадміністрації; головного спеціаліста по статистиці відділу судової роботи виконуюча обов`язки головного спеціаліста відділу організаційного забезпечення діяльності судів та заступника начальника відділу державної виконавчої служби Кіровоградського обласного управління юстиції безпосередньо пов`язані з керівництвом та контролем за діяльністю судів. При цьому, складані Кіровським районним судом м. Кіровограда Довідка-Розрахунок (а.с.55-56), суд першої інстанції визнав неналежним доказом на підтвердження стажу судді - 26 років 4 місяці 2 дні, який дає право на відставку ОСОБА_1 та отримання  щомісячного довічного грошового утримання, але чіткого обґрунтування таким висновкам суд першої інстанції у рішенні не навів, тому судова колегія визнає за необхідне обговорити зазначену частину судового рішення: 
- як з позиції недоведеності позивачем факту того, що посади консультанта І категорії відділу судової роботи, головного спеціаліста по статистиці відділу судової роботи, виконуючого обов`язки головного спеціаліста відділу організаційного забезпечення діяльності судів Управління юстиції Кіровоградської облдержадміністрації на посадах - безпосередньо пов`язані із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Міністерстві юстиції та підвідомчих йому органах;
- так і з позиції відсутності правових підстав для застосування до випадку позивача положень ч.4 ст.43 Закону № 2862-ХІІ було визначено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.)
Так, апеляційним судом встановлено, що у  даному випадку, підтримавши позицію пенсійного органу суд першої інстанції не узяв до уваги, що рішення  про звільнення судді з посади у зв`язку з поданням згідно п.4 ч.6 ст.126 Конституції України заяви про відставку, було ухвалено Вищою Радою Правосуддя України відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України "Про Вищу раду правосуддя" від 21 грудня 2016 року № 1798-VІІІ (далі - Закон № 1798-VІІІ). А відповідно до ч.1 та ч.4 ст.55 Закону № 1798-VІІІ питання про звільнення позивача з посади судді у відставку розглядалося на засіданні Вищої ради правосуддя, і за результатом такого розгляду  ВРП колегіально було ухвалено вмотивоване рішення, без будь яких зауважень до інформації, у тому числі і стосовно визначення суддівського стажу - 26 років 4 місяці 2 дні, що викладалося у документах, які долучалися до заяви позивача (біографічній довідці судді за підписом посадової особи кадрової служби та керівника апарату суду, копії трудової книжки (послужного списку); документах про призначення, обрання та переведення судді, та тощо).
Отже, з урахуванням предмету спору у цій справі, судова колегія визнає помилковими висновки суду першої інстанції в частині заявлених позивачем вимог стосовно протиправності дій пенсійного органу при не зарахуванні позивачу до стажу судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, який раніше з`ясовувався та обраховувався у встановленому чинним законодавством порядку та був підтверджений Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення), оскільки  Вища рада правосуддя є єдиним повноважним органом, яким при розгляді заяви про відставку судді і прийнятті рішення про звільнення обраховується та встановлюється (з`ясовується) стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання.
Зокрема, відмовляючи позивачу у задоволені позову, що стосується протиправності дій відповідача при виключені із суддівського стажу позивача, раніше вже включеного періоду роботи на посадах у відділі організаційного забезпечення діяльності судів Управління юстиції Кіровоградської облдержадміністрації, які  безпосередньо пов`язані з керівництвом та контролем за діяльністю судів, які на той час прирівнювалися до роботи на посадах суддів і зараховувалися до стажу роботи судді, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці, суд першої інстанції не тільки нормативно не обґрунтував такої відмови, а і не узяв до уваги наданим позивачем письмовим доказам, якими беззаперечно підтверджується як характер роботи позивача у період з 16.08.1993 р по 03.01.1999 р. (5 років 4 місяця 18 днів) на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, також як і не надав оцінку тому, що визначений ТУ ДСА суддівський стаж  позивача – 26 років 10 місяців та 7 днів, до  якого було включено період з 16.08.1993 р. по 03.01.1999 р., був підтверджений ВРП при звільненні позивача з посади судді.
Обговорюючи помилковість правової позиції суду першої інстанції у цій справі, судова колегія також звертає увагу на те, що призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці регулюється Порядком подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці органами Пенсійного фонду України, який затверджений Постановою Правління Пенсійного фонду України №3-1 від 25 січня 2008 року (надалі Порядок №3-1). 
При цьому, судова колегія акцентує увагу на тому, що механізм і процедура призначення довічного грошового утримання судді у відставці за цим Порядком №3-1 – не є аналогічною Порядку з призначення пенсій, при якому орган який призначає пенсії вправі перевіряти страховий стаж.
Так, виходячи із змісту Порядку №3-1, розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, надає представник роботодавця - голова відповідного суду за зразком, що прописаний у додатку 4, а пенсійний орган за цим Порядком не має повноважень контролю за головою відповідного суду. 
Більш того, судова колегія акцентує увагу на тому, що ні Конституція України, ні Закон №1402-VIII - не передбачають право (повноваження) пенсійного органу на обчислення стажу судді, який дає право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці, також як і не уповноважує пенсійний орган перевіряти перевіряти та спростовувати висновки ВРП в частині визначення суддівського стажу, вирішеного Вищою радою правосуддя у визначеному  ст.116 Закону №1402-VIII порядку 
Частиною першої статті 116 Закону № 1402-VIII (у редакції, чинній на час подання позивачем заяви про звільнення з посади судді у відставку) передбачено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.
Тобто, якщо особа, до призначення її вперше на судову посаду працювала на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих – то цей стаж роботи не тільки визнавався необхідним для вирішення питання про зайняття посади судді, а і прирівнювався та зараховувався до роботи на посаді судді. На що зокрема, вказує зміст частиною четвертою статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-XII «Про статус суддів» зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року № 4015-XII «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус суддів», а також опосередковано вказують відповідні пункти «Прикінцеві та перехідні положення» Законів № 2453-VI (діючого   з 30.07.2010 до 30.09.2016) та № 1402-VIII (діючого   з 30.09.2016), які діяли під час роботи позивача на посаді судді, та у яких також прописувалося, що «судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом».
Дійсно, згідно зі ст. 137 Закону № 1402-УІІІ до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
Водночас абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-УІІІ встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
При цьому, будь-яких обмежень щодо дії пункту 34 «Прикінцеві та перехідні положення» в часі Законом № 1402-УІІІ не встановлено, саме тому, судова колегія визнає за необхідне у даному спірному випадку звернути увагу на законодавство, що діяло на день призначення (обрання) ОСОБА_1 на посаду судді.
Так, на час обрання позивача на посаду судді вперше (у період з 05.07.2001 до 03.08.2010), діяли положення Закону № 2862-ХІІ, відповідно до ч.1 ст.7 якого, на посаду судді міг бути
рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який мав вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як гри роки, проживав в Україні не менш як десять років та володів державною мовою, а відповідно до ч.4 ст.43 цього Закону було визначено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років. Крім того, відповідно до абзацу 2 статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
Отже, відповідно до Закону № 2862-XII, який регулював питання стажу роботи судді на час зайняття ОСОБА_1 суддівської посади вперше (09.07.2002), до суддівського стажу мали зараховуватися передбачені в цьому Законі певні види роботи (професійної діяльності) у разі дотримання встановленої законом умови, за яких робота не на посаді судді прирівнюється до суддівської діяльності. 
Крім того, відповідач не наділений повноваженням згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 без врахування поданих документів та за власним розумінням визначати стаж роботи на посаді судді призначаючи щомісячне грошове утримання  судді у відставці, про що свідчить зміст ст.40 цього Закону.  
У контексті наведених вище положень законів, судова колегія наголошує на безпідставності не врахування відповідачем при визначенні стажу роботи позивача на посаді судді 17 років 7 місяців та 17 днів, що зазначається у Рішенні пенсійного органу № 110130004733 (як в редакції 14.07.2020 так і в редакції 10.11.2020), та судом першої інстанції під час вирішення спору у цій справі того, що визначений у «Розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставки» загальний суддівський стаж позивача 26 років 4 місяці 2 дні (а.с.55-56), та врахований ВРП стаж судді 26 років 10 місяців 7 днів, підтверджений Рішенням ВРП № 201943/0/15 від 23.06.2020 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Кіровського районного суду міста Кіровограда у зв`язку з поданням заяви про відставку  (а.с.13-14) – повністю узгоджуються з приписами ч.1 ст.43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-XII «Про статус суддів» зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року № 4015-XII «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус суддів», та положенням «Прикінцеві та перехідні положення» Законів № 2453-VI (діючого   з 30.07.2010 до 30.09.2016)    та № 1402-VIII (діючого   з 30.09.2016).
Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія визнає, що судом першої інстанції неправильно було визнано правомірними дій відповідача в частині виключення із суддівського стажу позивача  періоду її роботи з 16.08.1993 р. по 03.01.1999 р. (5 років 4 місяця 18 днів) на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, що не відповідає вимогам ч.2 ст.137 Закону № 1402-VIII  та абзацу четвертого пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII (доповнено згідно із Законом № 1798-VIII), оскільки позивач на час звільнення з посади судді у відставку за нормами Закону № 1402-VIII,  зберіг за собою стаж роботи на посаді судді, що був раніше вже визначений (після призначення на посаду судді 09.07.2002) згідно п.4 ст.43 Закону № 2862-XII, що окрім згаданих вище по тексту постанови апеляційного суду: Розрахунком (а.с.55-56) та Рішенням ВРП № 201943/0/15 від 23.06.2020 (а.с.13-14), також підтверджується і Довідкою про суддівську винагороду № 271 від 30.06.2020 (а.с.17) яка містить в собі інформацію про стаж роботи позивача на посаді судді – 26 років 10 місяців та 7 днів.
Таким чином, оскільки відповідач призначаючи Рішенням № 110130004733 позивачу щомісячне  довічне грошове утримання судді у відставці, фактично самостійно на власне розуміння зменшив стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді, який раніше вже був обчислений та затверджений Рішенням ВРП № 1943/0/15-20 від 23.06.2020, судова колегія визнає, що у вказаний спосіб відповідачем не тільки порушено права позивача у розумінні «незалежності судді», та перевищено повноваження при визначенні позивачу суддівського стажу за власним розумінням норм матеріального права, а також допущено порушення вимог частини шостої статті 48 Закону №1402-VIII, яка чітко вказує, що «органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, а також фізичні і юридичні особи та їх об`єднання зобов`язані поважати незалежність судді і не посягати на неї», що сталося внаслідок ігнорування результатів обчислення суддівського стажу позивачу, що було здійснено уповноваженими на це органами судового самоврядування, що є неприпустимим.
Дійсно, стаж роботи судді, який надає право на відставку і право щомісячного довічного грошового утримання, у період роботи позивача на посаді судді регулювалися положеннями Закону України «Про судоустрій і статус суддів», який змінювався двічі  повною редакцією (Закон №2453-VI від 07 липня 2010 року, та Закон № 1402-VIII від 02.06.2016), та неодноразово доповнювався і змінювався в частині окремих положень. Однак, сутність норм цих Законів, якими регулюються питання визначення стажу судді, залишаються незмінними в частині, що стосується зарахування до судівського стажу відповідних періодів роботи (професійної діяльності) на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, що саме і було узято до уваги Вищою Радою правосуддя при звільненні позивача у відставку з посади судді рішенням № 1943/0/15-20 від 23.06.2020, та при складенні ТУ ДСА України в Кіровоградській області відповідно до додатку 2 Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України Довідки № 271 від 30.06.2020 року «про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці», правомірність яких ніким не оспорювався, а їх відповідність змісту фактичних обставин не спростовано.
          З урахуванням вищевикладених обставин у їх сукупності, судова колегія вважаючи доводи апеляційної скарги позивача повністю обґрунтованими та доведеними, визнає за необхідне скасувати у повному обсязі рішення суду першої інстанції, яким до спірних правовідносин помилково застосовано норми матеріального права, що є підставою для апеляційного суду прийняти у цій справі інше рішення про задоволення вимог позивача в повному обсязі, та стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати за рахунок фінансування Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградської області.
 Керуючись ст.ст.   242, 315, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

                                                            П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити. 
          Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2021 року – скасувати і прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградської області про визнання неправомірними дій, визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії- задовольнити.
Визнати протиправним визначення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградської області стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді тільки  17 років 7 місяців та 17 днів із загального та підтвердженого рішенням Вищої Ради правосуддя № 1943/0/15-20 від 23.06.2020 стажу роботи ОСОБА_1 , який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Визнати протиправним Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградської області № 110130004733 у редакції від 14.07.2020 року та у редакції від 10.11.2020 року,  в частині внесеної інформації про страховий стаж ОСОБА_1 на посаді судді – 17 років 7 місяців 17 днів, процент розрахунку 80% та 50%, а також суми середньомісячного заробітку та розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградської області здійснити визначення ОСОБА_1 стажу роботи на посаді судді відповідно до  складеної ТУ ДСА України в Кіровоградській області Довідки № 271 від 30.06.2020 року «про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці», з урахуванням записів трудової книжки ОСОБА_1 , і Рішення Вищою Радою правосуддя № 1943/0/15-20 від 23.06.2020, прийнятого на підставі Розрахунку стажу судді.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградської області здійснити перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного утримання судді у відставці з дня його призначення відповідно до Довідки ТУ ДСА України в Кіровоградській області № 271 від 30.06.2020 року «про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці», та виплатити ОСОБА_1 суму донарахованого і невиплаченого щомісячного довічного утримання судді починаючи з липня 2020 року.
Стягнути за рахунок бюджетного фінансування Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати при сплаті судового збору за поданий  до суду позовом - у сумі 840,80 грн., та за подану апеляційну скаргу – у сумі 1261,20 грн., що складає загальну суму 2102,00 грн.
                    Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов