ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1323/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №705/1252/21 Категорія: 304090000 	Піньковський  Р. В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Вініченко Б. Б. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       16 вересня 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І., Новікова О.М.
за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Черкаси апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 травня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказує, що ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 05.09.2011 року.
Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
Проте позичальник порушив зобов`язання і не надає своєчасно грошові кошти для погашення кредиту, відсотків і інших витрат відповідно до умов договору, що призвело до утворення заборгованості.
У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 25.02.2021 року має заборгованість у розмірі 12719.90 грн, яка складається із: 10772,98 грн – заборгованості за кредитом; 1946,92 грн – заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн - заборгованість за комісією; 0,00 грн – пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.
На підставі викладеного АТ КБ «Приватбанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість станом на 25 лютого 2021 року за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 05 вересня 2011 року у розмірі 12719,90 грн та судові витрати.
Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 травня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Судове рішення мотивовано тим, що максимальна сума, яку позичальник могла фактично отримати (використати) за рахунок коштів Банку не могла перевищувати 6300 грн. Вказана обставина, в свою чергу, доводить безпідставність і необґрунтованість доводів Банку про те, що заборгованість відповідача саме за простроченим тілом кредиту становить 10772,98 грн, оскільки остання навіть теоретично не могла використати (отримати) коштів на суму більше, ніж кредитний ліміт, тобто 6300 грн.
Надані банком Витяг з Тарифів та Умов достовірно не підтверджують обставини про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами.
Крім того, у наданому суду витягу із Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна» вказано, що: 1) з 01 січня 2013 року всі картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» переведені на тарифний план «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»;  2) з 01 вересня 2014 року проводиться зміна тарифного плану «Універсальна Contract» на «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» або «Універсальна Gold»;  3) із 01 вересня 2014 року  змінено проценту ставку по кредитним карткам «Універсальна» та «Універсальна Gold/зміну здійснено тільки для витрат здійснених після 01 вересня 2014 року; 4) з 01 квітня 2015 року змінено тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» та «Універсальна Gold»: розмір процентної ставки, пені тощо.
Тобто наданий документ діє не раніше як із 01 квітня 2015 року, а кредит, як вказано в позовній заяві наданий 05.09.2011 року.
Не погодившись з вказаним рішенням суду АТ КБ «Приватбанк» звернувся з апеляційною скаргою в якій вказує, що рішення суду винесене з порушенням норм матеріального права, судом неповно досліджені письмові докази та дійсні обставини справи, що мають значення для справи, а тому просило його скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повній мірі. 
Апеляційні вимоги мотивовано тим, що позивачем надані до суду належні та допустимі докази на підтвердження заявлених вимог, а також розрахунок заборгованості у якому вказані суми відсотків, пені та інші суми відповідно до кредитного договору.
У даному випадку відповідач, підписуючи анкету-заяву користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості висловив свою згоду з формою договору та його умовами.
Вказує, що доказом користування кредитними коштами є виписка по рахунку. У даній виписці відображено всі операції із погашення заборгованості, а також зняття грошових коштів, розмір нарахованих відсотків та штрафних санкцій за порушення зобов`язання.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги доходить наступних висновків.
Відповідно ст. 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду в повній мірі відповідає даним вимогам закону.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 05.09.2011 відповідачем було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. У вказаній Анкеті-заяві зазначено, що підписант згоден з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між клієнтом і банком договір про надання банківських послуг. Також, клієнт ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді.
Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 05.09.2011 року станом на 25.02.2021 року становить 12719,90 грн, яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту – 10772,98 грн; 10772,98 грн – заборгованість за простроченим тілом кредиту; заборгованість за нарахованими відсотками 0,00 грн; заборгованість за простроченими відсотками – 1946,92 грн; заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 - 0,00 грн; заборгованість по пені – 0,00 грн; заборгованість по комісії - 0,00 грн.
При цьому, Анкета-заява, копія якої додана позивачем до позовної заяви, не містить посилань на розмір кредиту, умови користування кредитом та його погашення, порядок нарахування та сплати відсотків за користування кредитом, порядок нарахування та сплати штрафу і пені за невиконання умов Договору. 
Як вбачається з довідки про надані кредитні картки, на підставі укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 договору №б/н остання отримала картку № НОМЕР_1 від 05.04.2015 року зі строком дії до 03/19 (а.с.10).
Відповідно до довідки б/н про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 , 31.01.2017 року відповідачу встановлено кредитний ліміт у розмірі 6300 грн (а.с. 11).
До позовної заяви позивачем додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а також Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку.
Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.
Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України).
Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення позичальником зобов`язання, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України.
Надаючи оцінку поданим сторонами доказам, суди повинні оцінювати кожний доказ окремо, а потім надавати оцінку сукупності доказів у їх співвідношенні. При цьому суд має з`ясовувати як належність та допустимість доказів за формою та їх відношенням до правовідносин між сторонами, так і за їх змістом.
Пред`являючи позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, банк обґрунтовував свої вимоги тим, що між сторонами існують кредитні правовідносини, які підтверджуються анкетою-заявою відповідача від 05 вересня 2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, випискою за картковим рахунком, виданою на ім`я ОСОБА_1 , та наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором від 05 вересня 2011 року станом на 25 лютого 2021 року.
Дослідивши зазначені докази, колегія суддів доходить висновку, що вони не підтверджують факт існування у ОСОБА_1 кредитної заборгованості саме на підставі укладеної з банком анкети-заяви від 05 вересня 2011 року, так як у вказаній анкеті-заяві не зазначено, якою послугою мала намір скористатися позичальник та яку картку просила оформити на своє ім`я, не зазначено бажаний кредитний ліміт, а також, який саме вид платіжної картки банком було видано відповідачу відповідно до її заяви, номер та строк її дії.
При цьому додані банком до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки «Універсальна» не містять підпису відповідача, а, отже, їх не можна розцінювати як складову кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов та Правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Враховуючи викладене, Умови та Правили надання банківських послуг у ПриватБанку і Тарифи обслуговування кредитної картки «Універсальна», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua та додані банком до позовної заяви, не є належним доказом того, що ОСОБА_1 ознайомилася саме з ними.
Саме тому суд першої інстанції вірно не погодився із доводами банку про необхідність враховувати Умови та Правили надання банківських послуг у ПриватБанку.
Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що банком нараховано заборгованість за процентами, тоді як в анкеті-заяві відповідача відсутня інформація щодо нарахування процентів.
Щодо стягнення тіла кредиту, колегія суддів виходить з наступного.
У відповідності до наданого позивачем розрахунку розмір заборгованості позичальника за тілом кредиту (прострочене тіло кредиту) складає 10772,98 грн. При цьому наданою позивачем довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карткипідтверджено, що максимальний ліміт по кредиту, який був наданий позичальнику, складав 6 300 грн. Видачу кредиту у більшому розмірі банком не доведено.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.
З наданої банком виписки по картковому рахунку вбачається, що ОСОБА_1 користувалася карткою № НОМЕР_1 , починаючи з 30.11.2015 року. 
При вивченні даної виписки колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 було знято коштів (прострочене тіло кредиту) в розмірі 4915 грн в період з 30.11.2015 року по 18.12.2015 року. Більше даною карткою відповідач не користувалась. 
Тобто докази надані банком містять суперечливі відомості, а саме в розрахунку заборгованості банком вказано про наявний борг за простроченим тілом кредиту у розмірі 10772,98 грн при встановленому банком максимальному кредитному ліміті у розмірі 6300 грн, а виписка по рахунку підтверджує, що відповідачем було знято кошти у розмірі 4915 грн.
Крім того з даної виписки також видно, що по рахунку здійснювалось автоматичне погашення заборгованості на загальну суму в розмірі 25336,93 грн, що свідчить про те, що відповідачем сплачено банку в п`ять разів більше коштів, ніж знято, враховуючи, що розмір нарахованих відсотків умовами договору не підтверджений. 
Старт карткового рахунку оформленого на ОСОБА_1 відбувся 30.11.2015 рокуза кредитною карткою  НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 . 
Водночас анкета-заява підписана відповідачем 05.09.2011 року, тобто користуватися рахунком відповідач почала через чотири роки після підписання анкети-заяви. 
Слід зауважити, що аргументи банку викладені у позовні заяві та апеляційній скарзі ґрунтуються на припущеннях, оскільки відкриття рахунку відповідачу саме на підставі підписаної нею анкети-заяви 05 вересня 2011 року жодними належними та достатніми доказами не підтверджені.
Колегія суддів звертає увагу також на значні проміжки часу з дня підписання анкети-заяви та дати відкриття рахунку. Оскільки, маючи намір укласти кредитний договір в 2011 році, відповідач фактично почала користуватися кредитними коштами лише наприкінці 2015 року. 
Також судом першої інстанції вірно враховані суперечності у наданих банком доказах, проте у апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» висновки суду жодним чином не спростував, а доводи апеляційної скарги зводяться до інформації та нормативної бази про загальні умови укладення договорів приєднання. 
З огляду на викладене, доводи АТ КБ «ПриватБанк» про наявність у ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, укладеним на підставі анкети-заяви 05 вересня 2011 року, є безпідставними, а суд першої інстанції вірно відмовив у позові через недоведеність позовних вимог.
Згідно з вимогами ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення.
Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 травня 2021 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 

Судді