ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/306/20  Номер провадження 22-ц/814/1255/21	Головуючий у 1-й інстанції Попов М. С.  Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.
Суддів: Дряниці Ю.В., Чумак О.В.
Секретар Яковенко В.С.

За участю: представника позивача – адв. ОСОБА_1 
третьої особи: ОСОБА_2 
представника третьої особи - КП «Карлівка Новатор»-Дяченко В.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку строщеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
на рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 10 березня 2021 року (повний текст складено 11.03.2021 року) 
по справі за позовом  ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третіх осіб: ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Карлівка Новатор», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок затоплення.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2020 року  ОСОБА_5 звернулася до місцевого суду з вказаним позовом до відповідачів,посилаючись на те, що вона є співвласником квартири АДРЕСА_1 . Поверхом вище, у цьому ж будинку, у квартирі АДРЕСА_2 , проживають відповідачі по справі. 
11.01.2019 року, коли позивач була відсутня вдома, її квартиру було затоплено водою. Внаслідок затоплення у квартирі позивача, а саме в спальні, залі та коридорі було пошкоджено стелю, стіни, підлогу, освітлення, чим завдано матеріальної шкоди на суму 43200,00грн, згідно висновку експертного будівельно-технічного дослідження №15 від 07.03.2019. 
Окрім того, згідно акту, складеного працівниками КП «Карлівка Новатор», причиною затоплення став порив системи опалення в квартирі АДРЕСА_2 , на з`єднанні труби PPR та залізної труби (стояку), реконструкцію якої відповідачами проведено власноруч. 
Зазначає, що вона (позивач) зверталася до відповідачів з вимогою про добровільне відшкодування шкоди, яка залишилася без задоволення. Вважає, що їй також завдано моральної шкоди, розмір якої вона оцінює у 50000,00грн, яка полягає у постійних моральних та душевних стражданнях, переживаннях та нервових стресах, які ОСОБА_5 зазнала внаслідок протиправної поведінки відповідачів, у порушенні нормального ритму життя, завданні значних незручностей, дискомфорту. Для відновлювального ремонту позивачка була змушена самостійно шукати кошти, коригувати свої плани та плани родини. З моменту затоплення позивачка постійно перебуває у пригніченому стані, втратила спокій, стала роздратована, її стан погіршив відносини з близькими та рідними.
На підставі викладеного прохала суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку майнову шкоду у розмірі 43200,00грн, моральну шкоду у розмірі 50000,00грн, а також витрати за проведення експертного будівельно-технічного дослідження в розмірі 2500,00грн та витрати за професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00грн.

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 10 березня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_5 , за участю представника позивача ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третіх осіб: ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Карлівка Новатор», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок затоплення, задоволено частково. 
Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 43200 гривень.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 5000 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 понесені судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог по проведенню експертного дослідження та оплаті професійної правничої допомоги по 1938,75 грн. з кожного.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог по 462,44 грн. з кожного.

З вказаним рішенням суду не погодились відповідачі, які у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невірну оцінку доказів, просять рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Зазначають, що при вирішенні даного спору місцевий суд залишив поза увагою той факт, що відповідачі у справі не є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_3 , а проживають у вказаному житлі як користувачі з жовтня 2018 року, власником квартири є ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкові права після померлої ніхто не оформив. Відтак, зауважують, що жодних переобладнань систем опалення відповідачі не здійснювали, оскільки такі дії можуть вчинятися лише власниками майна.
Вказують, що вони, виявивши ознаки протікання труби загального користування, як користувачі квартирою, у листопаді 2018 року повідомили про це управителя багатоквартирного будинку КП «Карлівка Новатор». 
При цьому, зауважують, що доказів того, що саме ними вчинялись дії з самостійного ремонту системи опалення та було вчинено неякісне з`єднання труб PPR, матеріали справи не містять.
Також, апелянти ставлять під сумнів достовірність Акту від 11.01.2019 року, окрім того, вказують на те, що перелік пошкоджень належної позивачу квартири в Акті від 11.01.2019 року та у Висновку експертного будівельно-технічного дослідження №15 від 07.03.2019 року (який між іншим проведено було через два місяці після затоплення), відрізняється.
Зауважують, що матеріалами справи доведено що у даній справі належним відповідачем є саме - КП «Карлівка Новатор», оскільки на період виникнення спірних правовідносин саме воно було управителем будинку, де сталося затоплення належної позивачу квартири, та саме КП «Карлівка Новатор» було складено Акт стану готовності теплового господарства до роботи в опалювальний період 2018-2019р.р., зокрема, і щодо будинку АДРЕСА_4 .

У судовому представник позивача, третя особа  ОСОБА_2  тапредставник третьої особи - КП «Карлівка Новатор»-Дяченко В.О.апеляційну скаргу не визнали, прохали її відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. 

У відповідності до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Згідно з вимогами ч.1 ст.264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено місцевим судом, рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 09.09.2009 року позов ОСОБА_5 , ОСОБА_2 до Карлівської міської ради, про визнання часток майна, що є спільною сумісною власністю, задоволено.
Визнано за ОСОБА_5 та ОСОБА_2 по 1/3 частині (частки) за кожним, у майні, що є спільною сумісною власністю – спільній квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 та що померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 належала 1/3 частина (частка) у майні, що є спільною сумісною власністю у спільній квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 (а.с.11-12).

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого за №3049, ОСОБА_5 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 набула права власності на 1/3 частки квартири АДРЕСА_6 (а.с.13).

Так, згідно Витягу про державну реєстрацію прав, виданого ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» №28400569 від 17.12.2010 року, ОСОБА_5 є власником 1/3 частки, у спільній частковій власності, квартири АДРЕСА_1 (а.с.14).

Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_5 вказувала, що їй було завдано шкоду внаслідок протиправних дій відповідачів, які власноруч проводили ремонт системи опалення у своїй квартирі, що призвело до пориву системи опалення в квартирі відповідачів, на з`єднанні труби PPR та залізної труби (стояку).

Так, 11.01.2019 року КП «Карлівка Новатор», в особі майстра Пузирьова Р.О., головного інженера ОСОБА_8 , в присутності ОСОБА_5 , депутата ОСОБА_9 , було складено Акт виконаних робіт житлового приміщення, квартири АДРЕСА_1 , про те, що у вказаній квартирі виявлено затікання потолка в спальній кімнаті та залі розміром 18,2 кв.м та в спальній кімнаті 5 м.пог. стіни, в залі видиме затікання по шпалерах 6,46 м.пог. Затоплення даної квартири відбулося через порив системи опалення в квартирі 7, а саме на з`єднанні труби PPR та залізної труби (стояку), реконструкцію якої відповідачами проведено власноруч, зі слів власника квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_3 (а.с.15).

За результатом експертного будівельно-технічного дослідження за заявою ОСОБА_5 , 07.03.2019 року було складено Висновок №15, відповідно до якого розмір матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 , станом на дату проведення дослідження складає 43200,00 грн (а.с. 16-34).

Згідно Наряду-завдання КП «Карлівка Новатор» №103 від 11.01.2019 року до заявки №49 від 11.01.2019 року, зміст якої – тече вода в квартирі АДРЕСА_7 , працівниками було проведено ремонтні роботи (а.с.80).

В подальшому, 29.01.2019 року відповідачем ОСОБА_4 на адресу позивачки направлялося Увідомлення, у якому зазначено, що ОСОБА_4 вважає запропоновану позивачкою суму компенсації (7950,00грн) завищеною та пропонує надати будівельну бригаду для усунення наслідків затоплення або сплатити реальну суму компенсації у розмірі 4000 грн (а.с.37).

Задовольняючи позовні вимоги частково, місцевий суд виходив із доведеності факту того, що залиття квартири АДРЕСА_6 відбулося з вини відповідачів, а саме в зв`язку з проведенням ними самостійно ремонтних робіт системи опалення та неякісного з`єднання труби PPR та залізної труби (стояку), тому між заподіяною шкодою позивачу та неправомірними діями відповідачів є прямий причинно - наслідковий зв`язок, відтак, завдана майнова шкода підлягає повному відшкодуванню за рахунок відповідачів, в порядку ст.1166 ЦК України.
Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, то судом першої інстанції було зазначено, що, виходячи із засад розумності та виваженості, з врахуванням тривалості часу моральних страждань, вимоги про компенсацію моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з урахуванням обставин, що мають істотне значення для встановлення розміру такої, і, з урахуванням принципу справедливості, в конкретному випадку становить 5000,00грн, що, на розсуд суду, є справедливою сатисфакцією позивачу спричинених відповідачами моральних страждань.

Проте, такий висновок місцевого суду не відповідає обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яким вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 4 ст. 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує.

Матеріалами справи встановлено, та сторонами не оспорювалося, що до теперішнього часу ні ОСОБА_3 ні ОСОБА_4 не є вланиками квартири АДРЕСА_2 .
Згідно даних Свідоцтва про право власності на житло від 04.10.1995 року, виданого на підставі розпорядження органу приватизації від 23.09.1995 року №210, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 є власниками квартири АДРЕСА_6 (а.с.182).
Відповідно до актового запису №163, складеного Карлівським РВДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 04.06.2018 року, а.с.181).
Окрім того, установлено, що Договір №344 про надання послуг з уутримання будинків та прибудинкових територій від 21.04.2017 року було укладено саме між КП «Карлівка-Новатор» та ОСОБА_6 (а.с.78).

Відповідно до норми ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами частини четвертої статті 344 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту державної реєстрації відповідно до закону.

Відтак, оскільки матеріалами даної справи установлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не були та не є власниками нерухомого майна - квартири АДРЕСА_6 , то обов`язок з належного утримання вказаного майна на них не може бути покладено.

Відповідно до ч.3 ст.328 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

За змістом ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Статтею 1192 ЦК України встановлено способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, за правилами якої з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Отже, цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процессу, обов`язок доказування, у даному випадку наявність шкоди та її розмір лежить на позивачеві, а обов`язок доказування відсутності їх вини в заподіянні шкоди, відповідно, на відповідачах. 

Так, згідно Акт виконаних робіт житлового приміщення, квартири АДРЕСА_1 , від 11.01.2019 року, складеного КП «Карлівка Новатор», в особі майстра Пузирьова Р.О., головного інженера Іщенка С.І., в присутності ОСОБА_5 , депутата ОСОБА_9 , встановлено, що у вказаній квартирі виявлено затікання потолка в спальній кімнаті та залі розміром 18,2 кв.м та в спальній кімнаті 5 м.пог. стіни, в залі видиме затікання по шпалерах 6,46 м.пог. Затоплення даної квартири відбулося через порив системи опалення в квартирі 7, а саме на з`єднанні трубою PPR та залізної труби (стояку), реконструкцію якої відповідачами проведено власноруч, зі слів власника квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_3 (а.с.15).

Так, з аналізу вказаного акту вбачається, що затоплення належної позивачу квартири відбулося через порив системи опалення в квартирі 7, а саме на з`єднанні труби PPR та залізної труби (стояку).

Згідно Акту стану готовності теплового господарства до роботи в опалювальний період 2018/2019 від 10.09.2018 року, зокрема, і по житловому будинку АДРЕСА_4 , встановлено, що система опалення житлових будинків підготовлена до роботи в опалювальний період 2018/2019 років (а.с.99).

Згідно Паспорту готовності до роботи в осінньо-зимовий період 2018/2019 років будинку АДРЕСА_4 шлях, зокрема, встановлено, що КП «Карлівка-Новатор», в особі уповноважених осіб, провела огляд будинку для визначення його готовності до роботи в осінньо-зимовий період і встановила, що стан мереж центрального опалення (забезпечення обігріву всіх априміщень), задовільний (а.с.100).
При цьому, матеріалами справи установлено та не заперечується сторонами по справі, що у листопаді 2018 року відповідачі звертались до КП «Карлівка-Новатор» щодо заміни труби (стояка) у зв`язку з проведенням ремонту, проте останнім жодних дій вчинено не було оскільки була завершена підготовка внутрішньобудинкових систем до опалювального сезону.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, наведним вище достеменно установлено, що затоплення належної позивачу квартири відбулося через порив системи опалення в квартирі 7, а саме на з`єднанні трубою PPR та залізної труби (стояку). Проте, матеріалами справи на підставі належних, допустимих та достатніх доказів не доведено причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями відповідачів та завданням позивачу матеріальної шкоди. Відповідна експертиза, чи інші належні докази, які б беззаперечно вказували на те, що прорив труби стався саме через втручання у відповідну систему опалення відповідачів, відсутні.
Відтак, з урахуванням того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не власниками квартири АДРЕСА_7 , обов`язок з належного утримання вказаного нерухомого майна на них в силу закону не покладено, а причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями відповідачів та завданням позивачу матеріальної шкоди, матеріалами справи не доведено, а тому в задоволенні вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 необхідно відмовити.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
З урахуванням наведеного, оскільки вимоги ОСОБА_5 до відповідачів про стягнення моральної шкоди є похідними від вимог про стягнення матеріальної шкоди, у задоволенні яких було відмовлено, то і вимоги про компенсацію моральної шкоди задоволенню не підлягають.

При цьому, КП «Карлівка Новатор» зазначалось, що вони не є балансоутримувачами будинку АДРЕСА_4 з посиланням на рішенням ВК Карлівської міської ради від 05.09.2018 року, згідно якого вказаний будинок знято з балансу КП «Карлівка Новатор» (Акт про списання багатоквартирного будинку з балансу від 29.10.2018 року, а.с.98).
Проте, колегія суддів зауважує, що рішенням Виконавчого комітету Карлівської міської ради «Про призначення управителя багатоквартирних будинків» від 21.03.2018 року №40, зокрема, визначено (п.2) призначити управителем багатоквартирних будинків у м. Карлівка згідно з Додатком КП «Карлівка Новатор» (а.с.184).
23.03.2018 року між КП «Карлівка Новатор» та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_4 було укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком у м. Карлівка, строком на 1 рік (п.36), тобто до 22 березня 2019 року (а.с.185-187). 21.01.2019 року між КП «Карлівка Новатор» та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_4 було укладено додаткову Угоду до вказаного договору (а.с.189).
Так, з наведеного вбачається, що, як станом на момент виявлення відповідачами несправності в роботі труби (стояка) – листопад 2018 року, так і станом на момент затоплення квартири позивача – січень 2019 року, КП «Карлівка Новатор» був особою, яка на договірних засадах надавала послуги з управління вказаним багатоквартирним будинком.
Так, п.7 договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком у м. Карлівка від 23.03.2018 року зокрема, визначено, що управитель зобов`язаний своєчасно та власним коштом проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням Співвласниками Послуги, що виникли з його вини.

З урахуванням наведеного, оскільки матеріалами справи на підставі належних та допустимих доказів не встановлено причино-наслідкового зв`язку між протиправними діями відповідачів та завданням позивачу матеріальної шкоди, то ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не є належними відповідачами у даному спорі, відтак, обов`язок з відшкодування ОСОБА_5 шкоди може бути покладеного на належного відповідача – власника майна та/або управителя багатоквартирного будинку, в залежності від доведеності факту чиїми саме протиправними діями було допущено/спричинено відповідної шкоди.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги  ОСОБА_4 та ОСОБА_3 колегія суддів вважає слушними та такими, що заслуговують на увагу. 

Статтею 141 ЦПК України визначено механізм розподілу судових витрат між сторонами, частиною один якої встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як убачається з матеріалів справи, при подачі апеляційної скарги ОСОБА_3 було сплачено 1387,32 грн. судового збору, який підлягає стягненню з позивача на її користь.

У відповідності до п.п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.382,383 ЦПК України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , - задовольнити.
Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 10 березня 2021 року, - скасувати. 
Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову  ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участі третіх осіб: ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Карлівка Новатор», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок затоплення, - відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_5 на користь  ОСОБА_3 1387,32 (одну тисячу триста вісімдесят сім гривень 32 коп) грн. судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ                                                        Т.О. Кривчун

СУДДІ                                                                Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак

Повний текст постанови виготовлено 23.07.2021 року.