П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  240/4367/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гурін Д.М.   
Суддя-доповідач -  Залімський І. Г.   
15 вересня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Залімського І. Г. 
суддів:  Сушка О.О.  Мацького Є.М. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду звернувся  із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просив суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ (Закон  №3723-ХІІ);
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити та здійснити нарахування та виплату з 11.01.2021 ОСОБА_1 пенсії по інвалідності держаного службовця відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ, з урахуванням довідки про середній заробіток за грудень 2020 року на посаді головного спеціаліста з питань призначення та перерахунку пенсій та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 15.08.2021 позов задоволено. 
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15.08.2021 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, оскільки на момент звернення позивач  не досяг віку передбаченого Законом №889-VIII, а положення Закону №3723-ХІІ щодо призначення пенсії по інвалідності державним службовцям скасовані Законом №889-VІІІ, то на думку відповідача, відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог. Щодо визначення розміру заробітної плати для розрахунку пенсії при переході на пенсію по інвалідності державного службовця то дана вимога є похідною і повинна вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на даний перерахунок, так як під час звернення із заявою про перехід з пенсії по інвалідності згідно Закону №1058-ІV на пенсію по інвалідності державного службовця згідно Закону №3723-ХІІ позивач не досяг віку передбаченого чинним законодавством для даного перерахунку, а відтак спору щодо визначення розміру заробітної плати для перерахунку у цій справі, на думку відповідача, не існувало.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що після звільнення з державної служби та маючи стаж державної служби понад 20 років позивач набув право на пенсію по інвалідності як державний службовець.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.08.2021, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААВ №294096 від 17.11.2020 .
Первинно інвалідність ОСОБА_1 встановлено відповідно до довідки МСЕК від 12.10.2018 серії 12 ААВ №101499.
Під час перебування ОСОБА_1 на державній службі на посаді головного спеціаліста Любарського відділу з питань призначення та перерахунку пенсій Бердичівського об`єднаного управління ПФУ в Житомирській області, при стажі роботи на державній службі становив понад 20 років, позивачу призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (Закон №1058-IV) .
Наказом №10-ОС від 08.02.2019 ОСОБА_1 звільнено із займаної посади.
Відповідно до довідки ГУ ПФУ у Житомирській області вих. №0600-0702-8/69204 від 02.12.2020 позивач мав стаж державного службовця станом на 01.05.2016: 24 роки 07 місяців 10 днів (в загальному трудовому стажі стаж державної служби становить 26 років 11 місяців 15 днів).
11.01.2021 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про переведення його з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону №1058-IV на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до вимог статті 37 Закону №3723-XII.
Листом №0600-0306-8/14183 від 17.02.2021, відповідач відмовив у задоволенні заяви, оскільки позивач не досяг відповідного віку, а саме - 62 роки, що на думку відповідача, є необхідною умовою для призначення пенсії по інвалідності, як державному службовцю.
Позивач не погодився із вказаною відмовою та звернувся до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що закон не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку. При цьому орган пенсійного фонду, як суб`єкт владних повноважень, трактує норми Закону на свій розсуд, і віддає перевагу найменш сприятливому для позивача тлумаченню законодавства України.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.
Частина 3 статті 45 Закону Закон №1058-IV передбачає, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Відповідно до пункту 2 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII  (Закон №889-VIII) з 1 травня 2016 року втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Пунктами 10, 12 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Отже, за наявності в особи станом на 1 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацу першого частини 1 статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Згідно частини 9 статті 37 Закону №3723-XII пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.
Відповідно до частин 1, 2 статті 30 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.
Згідно частини 1 статті 32 Закону №1058-IV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією для осіб з інвалідністю II та III груп: до досягнення особою від 49 років до досягнення особою 51 року включно - 12 років.
Позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому для призначення пенсії по інвалідності згідно з статтею 37 Закону №3723-XII позивач повинен мати 12 років страхового стажу. 
Апеляційний суд зазначає, що оскільки Закон не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку, судом першої інстанції обґрунтовано відхилено доводи відповідача про те, що законодавцем визначено правила, які підлягають застосуванню при призначенні пенсії державним службовцям після 1 травня 2016 року, тобто, на думку відповідача, підлягають застосуванню у сукупності норми, визначені пунктами 10, 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, і норми, передбачені частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII, які визначають умови для призначення пенсії державного службовця, а саме: вік (у даному випадку 62 роки), стаж державного службовця і страховий стаж.
Вказані висновки узгоджуються із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у зразковій справі №822/524/18.
Дана справи є типовою по відношенню до зразкової справи №822/524/18, а тому вказані висновки постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у зразковій справі №822/524/18, згідно частини 3 статті 291 КАС України, обов`язкові при ухваленні рішення у даній справі. 
Оскільки ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, має стаж на посаді державної служби понад 20 років, перед зверненням за призначенням пенсії працював на посаді, віднесеній до посад державних службовців, позивач має право на призначення пенсії по інвалідності згідно з статтею 37 Закону №3723-XII, а тому наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної йому відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону №3723-XII.
Таким чином, спірна відмова є протиправною, а для належного захисту та відновлення прав позивача, порушених вказаною відмовою, необхідно зобов`язати відповідача призначити і здійснити нарахування й виплату позивачу з 11.01.2021 (дата звернення позивача про перехід на пенсію державного службовця) пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-XII з урахуванням довідки про середній заробіток за грудень 2020 року на посаді головного спеціаліста з питань призначення та перерахунку пенсій та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції  правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий	 	 	Залімський І. Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сушко О.О.    Мацький Є.М.