ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року	Львів	Справа № 807/2434/15 пров. № А/857/10732/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді:                                             Кухтея Р.В.
суддів:                                                                      Шевчук С.М., Іщук Л.П.
з участю секретаря судового засідання:            Смолинця А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року (ухвалене головуючим-суддею Луцовичем М.М., суддями Плехновою З.Б., Рейті С.І. у м. Ужгороді, повний текст судового рішення складено 15 квітня 2021 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС, Державної фіскальної служби України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі,

в с т а н о в и в :

У грудні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Закарпатської митниці ДФС (далі - Закарпатська митниця ДФС, відповідач-1) та Державної фіскальної служби України (далі – ДФС України, відповідач-2), в якому просив стягнути з Закарпатської митниці ДФС на його користь середній заробіток за час затримки виконання постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.03.2012 по справі №2а-0770/1139/11 про поновлення його на роботі, за період з 03.03.2012 по 29.05.2015 у розмірі 302349,57 грн, з утриманням обов`язкових податків та зборів до Державного бюджету України.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 30.03.2018 позов було задоволено частково. Стягнуто із Закарпатської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.03.2012 за період з 03.03.2012 по 26.05.2015 про поновлення його на роботі, у розмірі 191731,41 грн, з утриманням обов`язкових податків та зборів до Державного бюджету України. Рішення суду в частині стягнення на користь позивача середнього заробітку за один місяць у розмірі 4948,01 грн звернено до негайного виконання. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
02.04.2018 на адресу Закарпатського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшла заява, у якій він просив ухвалити додаткове рішення по справі №807/2434/15, яким вирішити питання розподілу судових витрат, стягнувши солідарно із Закарпатської митниці ДФС та ДФС України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6450,00 грн.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.10.2018 клопотання   представника позивача було задоволено. Стягнуто солідарно із Закарпатської митниці ДФС та ДФС України на користь ОСОБА_1 понесені ним та документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6450,00 грн.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ДФС України та Закарпатська митниця ДФС подали апеляційні скарги.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.02.2021 апеляційні скарги Закарпатської митниці ДФС та ДФС України були задоволені частково. Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду   від 11.10.2018 з питань розподілу судових витрат по справі №807/2434/15 скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції в частині розгляду заяви ОСОБА_1 від 02.04.2018 про ухвалення додаткового судового рішення стосовно розподілу судових витрат.
Додатковим рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 було стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Закарпатської митниці ДФС та ДФС України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6450,00 грн, які сплачені відповідно до квитанції №3 від 28.11.2017.
Не погодившись із додатковим рішенням, ДФС України подала апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що витрати на оплату послуг адвоката мають бути співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Позивач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.
Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. 
Відтак, в контексті положень ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
При цьому, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення судового засідання та вважає за можливе провести апеляційний розгляд за відсутності сторін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване додаткове рішення без змін, виходячи з наступного.
З матеріалів справи видно, що 02.04.2018 в межах п`ятиденного строку після розгляду справи судом, представником позивача було подано до суду першої інстанції заяву про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, у якій він просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6450 грн.
Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що сплачена позивачем сума на професійну правничу допомогу є співмірною зі складністю справи та іншими істотними обставинами, а тому вартість такої послуги у даному випадку є обґрунтованою.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Колегія суддів враховує те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення від 30.03.2018 не вирішувалося питання про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, отриману в суді першої інстанції, а тому були підстави для ухвалення додаткового рішення з цього питання.
Так, згідно ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Відповідно до п.1 ч.3 ст.132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч.1 ст.134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст.134 КАС України).
Відповідно до ч.3 ст.134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно ч.4 ст.134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч.5 ст.134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною сьомою статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ч.9 ст.139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відносно відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, як суб`єкта владних повноважень, витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6450 грн, колегія суддів на підставі аналізу положень статей 134, 139 КАС України зазначає, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
Матеріалами справи підтверджується, що на обґрунтування понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в обумовленій сумі гонорару, суду надано наступні документи, а саме : договір про надання правової допомоги від 01.12.2015, укладений з адвокатом Калинюком Ю.Ю., квитанцію №3 від 28.11.2017 на суму 6450,00 грн, звіт про надання адвокатом Калинюком Ю.Ю. правової допомоги по Договору та акт приймання-передавання наданих послуг, що підтверджують факт надання адвокатом адвокатських послуг позивачу на загальну суму 6450,00 грн. 
Зокрема, згідно договору про надання правової допомоги від 01.12.2015, адвокат приймає на себе зобов`язання надати правову допомогу Клієнту з правових питань та в обсягах, необхідних Клієнту в органах прокуратури України, органах МВС України, Служби безпеки України, органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах та організаціях, незалежно від форм власності та підпорядкування, банківських установах, судових органах, в тому числі в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області, Львівському апеляційному адміністративному суді, Вищому адміністративному суду України та Верховному суді України, інших судах, а також здійснювати представництво та захист інтересів Клієнта у будь-яких справах незалежно від підвідомчості.
Пунктом 4 цього Договору сторони передбачили, що правова допомога надається Адвокатом Клієнту на оплатних умовах, за погодинною схемою оплати, а саме: 1 год (60 хв) правової допомоги оплачується Клієнтом в розмірі 450 грн.
Звітом про надання адвокатом Калинюком Ю.Ю. професійної правничої допомоги по Договору підтверджується надання клієнту наступні послуги: 
- 09.12.2015 вивчення обставин справи та доказів, підготовка правової позиції в адміністративному суді, консультації Клієнта: 120 хв = 900 грн;
- 17.12.2015 підготовка адміністративного позову та додатків до нього у справі №807/2434/15, аналіз судової практики для клієнта: 150 хв = 1125 грн;
- 28.04.2016 підготовка заяви про зменшення позовних вимог по справі №807/2434/15: 30 хв = 225 грн;
- 11.05.2017 підготовка заперечення на клопотання про залишення позовної заяви без розгляду по справі №807/2434/15 : 150 хв = 1125 грн;
- 22.05.2017 підготовка апеляційної скарги на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.05.2017 по справі №807/2434/15: 200 хв = 1500 грн;
- 22.05.2017 підготовка клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження по справі №807/2434/15: 20 хв = 150 грн;
- 12.06.2017 підготовка клопотання про відкриття провадження за апеляційною скаргою справі №807/2434/15: 20 хв = 150 грн;
- 30.08.2017 підготовка пояснень про практику застосування судами ст.233 КЗпП України по справі №807/2434/15: 150 хв = 1125 грн.
Всього витраченого часу на надання професійної правничої допомоги 860 хв на суму 6450 грн.
Відповідно до акта приймання-передавання наданих послуг від 27.11.2017, мета договору досягнута та вартість наданої виконавцем професійної правничої допомоги за період з 01.12.2015 по 31.08.2017 склала 6450 грн.
На думку колегії суддів, при покладанні на відповідачів обов`язку відшкодувати позивачу витрати на професійну правничу допомогу слід брати до уваги суму, на яку фактично такі роботи виконано, тобто суму, зазначену у звіті про надання адвокатом Калинюком Ю.Ю. професійної правничої допомоги по Договору та акта приймання-передавання наданих послуг від 27.11.2017, підписаний обома сторонами та підтверджений квитанцією №3 від 28.11.2017.
Також слід зазначити, що витрати на професійну правничу допомогу адвоката включають в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо.
Колегія суддів звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, суд має виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру залежно від конкретних обставин справи. Надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто повинно бути доведено доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справ.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат на підставі статті 41 Конвенції, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» від 23.01.2014, заява №19336/04, пункт 268). У рішенні Європейського суду з прав людини від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia, заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумний розмір.
Таким чином, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним чи необґрунтованим щодо іншої сторони спору.
Крім того, відповідно до ч.7 ст.134 КАС України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Натомість, відповідач щодо неспівмірності заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу з предметом позовних вимог та складністю справи не навів.
Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що фактична вартість витрат адвокату складає підтверджений розмір у 6450 грн, який підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів у солідарному порядку.
Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване додаткове рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.
Керуючись ст.ст.308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року по справі №807/2434/15 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках, передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. В. Кухтей 	
судді	 	С. М. Шевчук 	
 	 	Л. П. Іщук  	
Повне судове рішення складено 08.07.2021.