ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6456/21 Справа № 757/38720/14-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Демидова С. О. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

Категорія 24

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Петешенкової М.Ю.,
суддів – Городничої В.С., Лаченкової О.В.,
при секретарі - Аксюті В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2019 року
у справі за позовом ОСОБА_1  до публічного акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” про розірвання договорів депозитних вкладів, стягнення коштів за договорами та відшкодування моральної шкоди,  

В С Т А Н О В И Л А:

       У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом
до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», яке у подальшому змінило назву на акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі – АТ КБ «ПриватБанк», банк), про розірвання договорів депозитних вкладів, стягнення коштів 
за договорами депозитних вкладів та відшкодування моральної шкоди. 
       Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06 жовтня 2009 року, 06 квітня
2010 року і 09 березня 2011 року між нею і банком було укладено вісім договорів депозитного вкладу, згідно з якими в регіональному відділенні банку, яке знаходиться у м. Ялта філії Кримського регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк», їй було відкрито рахунки, відповідно до яких вона передала банку грошові кошти в розмірі: 155,95 євро, 311,25 доларів США, 31,50 Євро, 78,00 доларів США, 16 тис. грн, 7 792,64 доларів США, 3 108,24 євро і 74 707,00 грн, для їх розміщення на депозитних рахунках банку на строк вкладу 12 місяців із зобов`язанням банку нараховувати відсотки на суму вкладу за ставкою обумовлених річних. Позивач зазначала, що додаткові угоди між нею та відповідачем не укладалися, сторони вказані договори виконували, строк дії договорів закінчився. Позивач неодноразово зверталася до банку із заявою про повернення їй вказаних сум депозитних вкладів, проте отримала відмову. 
Посилаючись на викладене, просила суд розірвати вказані договори, повернути банківські вклади з нарахованими відсотками і стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 500 грн.
Справа розглядалася судами неодноразово. 
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження розміру вкладів, заборгованості за вкладами та відсотках. Суд першої інстанції зазначив, що надана позивачем довідка виготовлена 23 
травня 2014 року, а згідно з нормативними актами Національного банку України з 06 травня 2014 року діяльність Кримського регіонального управління ПАТ КБ «Приватбанк» припинена. Крім того, позивач не зверталась із заявою до банку про розірвання депозитних договорів, а заява про можливість переведення депозиту з Автономної Республіки Крим до м. Києва не є вимогою про розірвання договорів, а тому у банку не виникло зобов`язання щодо повернення вкладів.
       Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2019 року змінено в частині обґрунтування відмови у задоволенні позову.
       Постановою Верховного Суду від 13 травня 2021 року скасовано постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 06 жовтня 2009 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» (в регіональному відділенні, яке знаходиться в м. Ялта АР Крим) укладено чотири договори: № SAMDN01000707862033 (Вклад «Приват-вклад»), № SAMDN01000707861821 (Вклад «Приват-вклад»), № SAMDN80000707862553 (Вклад «Приват-вклад») та № SAMDN80000707862983 (Вклад «Приват-вклад»), відповідно до яких позивач передала банку грошові кошти відповідно в розмірі 155,95 Євро; 311,25 доларів США; 31,50 євро, 78 доларів США для їх розміщення на депозитних рахунках банку на термін вкладу – 12 місяців із зобов`язанням банку нараховувати відсотки на суму вкладу відповідно за ставкою 6% та 12,25% річних  (а.с. 236, 238, 240, 244).
       Пізніше, 06 квітня 2010 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» (в регіональному відділенні, яке знаходиться в м. Ялта АР Крим) укладено договір № SAMDN80000710077015 (Вклад «Копилка»), відповідно до якого позивач передала банку грошові кошти в розмірі 16000 грн. для їх розміщення на депозитному рахунку банку на термін вкладу 12 місяців із зобов`язанням банку нараховувати відсотки на суму вкладу за ставкою 19,25% річних (а. с. 248).
       Також, 09 березня 2011 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» (в регіональному відділенні, яке знаходиться в м. Ялта АР Крим) було укладено три договори (заяви) на оформлення вкладу Стандарт зі щомісячною виплатою процентів: № SAMDN25000714645435, № SAMDN25000714644495 та № SAMDN25000714645213, згідно яких ОСОБА_1 передала банку грошові кошти відповідно в розмірі: 74 707 грн.; 3 108,24 Євро та 7 792,64 доларів США для їх розміщення на депозитних рахунках банку на термін вкладу – 12 місяців із зобов`язанням банку нараховувати відсотки на суму вкладу відповідно за ставкою 14%, 7,5% та 8,5% річних (а.с. 253, 256, 259).
       Строк дії договорів, згідно п. 1 цих договорів строк, - 1 рік, а відповідно до п.9 (або п. 3) договорів – у випадку, якщо по закінченню строку вкладу, клієнт не заявив банку про відмову від продовження строку, вклад автоматично рахується продовженим ще на один строк, вказаний у п. 1 договорів. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки клієнта в банк.
       Відповідно до п. 6 (або п.10) договорів сторони мають право на дострокове розірвання договору у відповідності з діючим законодавством, повідомивши про це другу сторону за два банківські дні до дати розірвання договору. При поверненні вкладу з ініціативи клієнта, клієнту повертається сума вкладу та виплачуються проценти нараховані по ставці вкладу, за фактичний строк користування вкладом.
       Відповідно до п.14 спірних договорів ( деякі з яких оформлені співробітником банку ОСОБА_2 , яка має особистий номер НОМЕР_1 ) – при укладенні договорів банком використовується факсимільне відтворення підпису голови Правління банку та відтворення відтиску печатки банку технічними печатними засобами.

На підставі договорів депозитних вкладів банком було видано позивачці ощадні електронні книжки та відкрито особові рахунки, грошові кошти внесено позивачем на рахунки на підставі платіжних доручень та квитанцій, додатків до договорів-доручень.
На підтвердження доводів про існування на час розгляду справи судом невиконаних ПАТ КБ «Приватбанк» перед ОСОБА_1 грошових зобов`язань та наявність грошових вкладів на рахунках позивачем надано довідку банку від 23 травня 2014 року № 31725800, що отримана нею з інтернетсайту банку (Інтернет-банк Приват 24), відповідно до якої ОСОБА_1 має у ПАТ КБ «Приватбанк» рахунки на яких станом на 23 травня 2014 року знаходяться грошові кошти: рахунок № 2620…575–24,75 доларів США; рахунок № НОМЕР_2 …638–23,69 Євро; рахунок № НОМЕР_3 –3139,11 Євро; рахунок № НОМЕР_4 доларів США: рахунок № НОМЕР_5 …6671–79135,02 грн.; рахунок № НОМЕР_5 …540–154551,26 грн.; рахунок № НОМЕР_6 Євро; рахунок № НОМЕР_5 …1640-13578,50 доларів США.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України – кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
       Позивач надала всі докази укладення з банком спірних договорів, внесення відповідних грошових сум та їх наявність на рахунках, а відповідач не надав жодного доказу в спростування укладення таких договорів з позивачем, відкриття рахунків, внесення відповідних сум та наявність сум на рахунках позивача. 
       З матеріалів справи вбачається, що 05 травня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» із заявою де просила зняти обмеження з її рахунків та вивести їх з АР Крим на обслуговування до інших відділень банку на материковій території України, оскільки вона позбавлена можливості вирішувати всі свої фінансові проблеми. На це звернення грошові кошти позивачці банком не були повернені, банк, у відповіді на це звернення, зокрема послався на припинення своєї діяльності на території Криму та на те, що відшкодування матеріальної шкоди в результаті тимчасової окупації покладається на державу, що здійснює окупацію. 
       Статтею 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.
       Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
       Відповідно до положень ст.1058 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.
       Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року №492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за №1172/8493, - банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (п.1.8. Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (п.1.9. Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері 

банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (п.1.10. Інструкції).
       Пункт 10.1. Інструкції передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.
       Пунктом 2.9 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою Правління Національного банку України 01 червня 2011 року №174, зареєстрованої в Міністерстві і юстиції України 25 червня 2011 року за №790/19528 (далі - “Інструкція”), встановлено, що банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп “вечірня” чи “післяопераційний час”), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним і підписом САБ.
       Аналіз зазначених правових норм дозволяє дійти висновку, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час – час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.
       Наведена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові №6-118цс14 від 29 жовтня 2014 року.
       За правилами ч.1, 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).
       За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.
       Посилання відповідача на те, що він не повинен виконувати зобов`язання за договорами, кошти за якими вносились у відділенні банку на території АР Крим, котра на даний період часу окупована, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки спірні договори були укладені між позивачем ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк», як юридичною особою, місцезнаходженням якого є м. Дніпропетровськ та яке є діючим.
       Відповідно до п.5 Постанови Правління Національного Банку України від 06 травня 2014 року №260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя», - банки, в тому числі і ПАТ КБ «Приватбанк», зобов`язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів.
       Згідно повідомлення ПАТ КБ «Приватбанк» про фактичне припинення діяльності відокремлених підрозділів філії «Кримське регіональне управління» ПАТ КБ «Приватбанк`від 03 червня 2014 року № 19.0.0.073-883, що адресоване НБУ, - фактично діяльність відокремленого підрозділу припинена 02 червня 2014 року. 
       Отже, довідка № 31725800 від 23 травня 2014 року, про наявність в ПАТ КБ «Приватбанк» відкритих на ім`я позивача рахунків та наявність на них грошових коштів, є належним доказом по справі, оскільки ця довідка видана ще до припинення діяльності підрозділів ПАТ КБ «Приватбанк» на території АР Крим і повноважною на те особою (доказів про те, що начальник управління не вправі був підписати цю довідку чи якихось інших доказів в спростування цієї довідки банк суду не надав). Крім того, умовами спірних договорів, що укладені між позивачкою та банком, передбачено, що баланс по вкладу позивачка може дізнатися через систему «Приват24», в банкоматах і таке інше.
       Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.
       Доводи відповідача про те, що зобов`язання за укладеними з позивачем договорами повинні виконуватись АНО «Фонд захисту вкладників» (що створений Російською Федерацією) за рахунок майна банку, яке знаходиться на території АР Крим, є безпідставними, оскільки ст.58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що банк відповідає за своїми зобов`язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства.
       Тому посилання суду першої інстанції, що ПАТ КБ «ПриватБанк» є неналежним відповідачем, не відповідає зазначеним вище нормам матеріального права.
       Згідно із прецедентною практикою Європейського суду з прав людини сторони у справі мають право надати суду зауваження, які вони вважають важливими у справі. Це право можна вважати ефективним тільки за умови, що зауваження були «заслухані», тобто відповідно розглянуті судом. Тобто, «суд» має проводити належний розгляд поданих документів і доказів, та наведених сторонами аргументів і доказів (Kraska v. Switzerland (Краска проти Швейцарії), § 30; (Van de Hurk v. the Netherlands (Ван де Гурк проти Нідерландів), Perez v. France (Перез проти Франції), § 80); спосіб затосування статті 6 § 1 до проваджень у апеляційному суді залежить від специфічних ознак цих проваджень; необхідно враховувати провадження загалом у встановленому національним законодавством порядку, а також роль, яку відіграють у розгляді проваджень апеляційні суди (Helmers v. Sweden (Гелмерс проти Швеції), § 31).
З огляду на обставини цієї справи, неприйняття до уваги доказів, що були надані позивачем при розгляді справи у суді апеляційної інстанції у листопаді 2015 року, порушує гарантії, визначені пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З огляду на зазначене, не можна погодитися із рішенням суду першої інстанції, який належним чином не встановив обставини справи, не надав належну оцінку доказам у справі та дійшов суперечливих висновків щодо підстав відмови у позові.
Крім того, зазначивши, що для отримання коштів клієнт банку має особисто звернутися до відділення банку із заявою про розірвання договорів банківського вкладу, суд першої інстанції не надав належну правову оцінку зверненню до суду із позовом до банку про розірвання договорів банківського вкладу, не з`ясував, чи свідчить звернення позивача 

до банку через суд про дотримання порядку повернення коштів за договорами банківського вкладу.
       Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.
       Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       Невиконання ПАТ КБ «Приватбанк» своїх договірних зобов`язань по своєчасному і належному поверненню банківських вкладів (грошових коштів) по спірним договорам є порушенням умов цих договорів і наведених вище норм ЦК України і інших Законів.
Відповідачем не доведено суду, що його дії, щодо неповернення грошових сум по спірним договорам, відповідають вимогам укладених договорів або закону.
       Вище наведене свідчить про наявність у банку обов`язку виплатити позивачці сум її депозитів.
       Крім того, розглядаючи справу «Золотас проти Греції», Європейський суд чітко вказав, що особа, яка розмістила грошову суму в банку, передала йому право використання цієї суми, банк був зобов`язаний зберігати її, й у разі використання з метою одержання прибутку мав повернути еквівалентну суму вкладникові після припинення дії угоди. Отже, власник рахунку міг вважати, що його вклад у банку в безпеці, особливо при отриманні відсотків. Власник рахунку правомірно вважав, що буде повідомлений про ситуацію, яка загрожує суті угоди з банком і його фінансовим інтересам, щоб він міг завчасно зробити дії відповідно до закону та зберегти право на захист свого майна. Подібні довірчі відносини характерні для банківських операцій та банківської справи.
       Відмовляючись повернути кошти, що належать клієнтові, банк порушує також і положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також Першого протоколу, ратифікованих Україною. В абз.1 ст.1 Протоколу вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
       Отже, виходячи з встановлених судом обставин справи, умов укладених договорів та норм матеріального права (вище зазначених в даному рішенні), вимоги ОСОБА_1 щодо розірвання спірних договорів та стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» грошових коштів на її користь, підлягають задоволенню.
       Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з банку на її користь 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, яка нібито спричинена їй в результаті невиконання договірних зобов`язань за спірними договорами, то колегія суддів вважає за необхідне відмовити в цих вимогах, оскільки законодавством не передбачено відшкодування моральної шкоди за неналежне виконання договірних зобов`язань.
       З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, - 

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2019 року — скасувати і ухвалити нове.
Позовні вимоги ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Розірвати договір № SAMDN01000707862033 (Вклад «Приват-вклад») від 06.10.2013 року, що укладений між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та ОСОБА_1 , і стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 вклад в сумі 23,69 Євро (двадцять три євро 69 центів).
Розірвати договір № SAMDN01000707861821 (Вклад «Приват-вклад») від 06.10.2009 року, що укладений між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та ОСОБА_1 , і стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 вклад в сумі 24,74 долари США (двадцять чотири долари США 74 центи).
Розірвати договір № SAMDN80000707862553 (Вклад «Копилка») від 06.10.2009 року, що укладений між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та ОСОБА_1 , і стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 вклад в сумі 3389,23 Євро (три тисячі триста вісімдесят дев`ять євро 23 центи).
Розірвати договір № SAMDN80000707862983 (Вклад «Копилка») від 06.10.2009 року, що укладений між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та ОСОБА_1 , і стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 вклад в сумі 13578,50 доларів США (тринадцять тисяч п`ятсот сімдесят вісім доларів США 50 центів).
Розірвати договір № SAMDN80000710077015 (Вклад «Копилка») від 06.04.2010 року, що укладений між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та ОСОБА_1 , і стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 вклад в сумі 154551,26 грн. (сто п`ятдесят чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят одна гривня 26 коп.).
Розірвати договір (заяву) № SAMDN25000714645435 на оформлення вкладу Стандарт зі щомісячною виплатою процентів від 09.03.2011 року, що укладений між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та ОСОБА_1 , і стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 вклад в сумі 79135,02 грн. (сімдесят дев`ять тисяч сто тридцять п`ять гривень 02 коп.).
Розірвати договір (заяву) № SAMDN25000714644495 на оформлення вкладу Стандарт зі щомісячною виплатою процентів від 09.03.2011 року, що укладений між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та ОСОБА_1 , і стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 вклад в сумі 3139,11 Євро (три тисячі сто тридцять дев`ять євро 11 центів).
Розірвати договір (заяву) № SAMDN25000714645213 на оформлення вкладу Стандарт зі щомісячною виплатою процентів від 09.03.2011 року, що укладений між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та ОСОБА_1 , і стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 вклад в сумі 7897,16 доларів США (сім тисяч вісімсот дев`яносто сім доларів США 16 центів).
Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь держави судовий збір у розмірі 6090 грн. - за вимоги майнового характеру та 3897,60 грн. - за вимоги немайнового характеру, а всього 9987,60 грн. (дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят сім гривень 60 копійок).
В задоволенні інших позовних вимог — відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова