П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

22 червня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/8789/20	

Категорія: 113000000          Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.
          Час і місце ухвалення: 12:04, м. Одеса
          Дата складання повного тексту: 25.03.2021 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого  - Бітова А.І.
суддів            - Лук`янчук О.В.
                     - Ступакової І.Г.
при секретарі - Сузанській І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, Головного управління міграційної служби України в Одеській області, третя особа Комісія при Президентові України з питань громадянства, про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду з позовом до Державної міграційної служби (далі ДМС) України, Головного управління Державної  міграційної служби (далі ГУ ДМС) України в Одеській області, третя особа Комісія при Президентові України з питань громадянства, в якому просив:
-          визнати протиправними дії ДМС України та ГУ ДМС України в Одеській області по підготовці подання про втрату ОСОБА_1 громадянства України;
-          зобов`язати ДМС України та ГУ ДМС України в Одеській області відкликати з Комісії при Президентові України з питань громадянства подання про втрату ОСОБА_1 громадянства України.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що він, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Грозненського району Чечено-Інгушської АРСР, набув у 2000 році громадянство України.
З засобів масової інформації позивачу стало відомо, що його було позбавлено громадянства України, втім жодного рішення про скасування або втрату громадянства позивачу вручено не було, так само позивач не був ознайомлений й з поданням, рішенням, указом та висновком, на підставі якого було прийнято відповідне рішення про втрату громадянства позивачем.
У відповідь на адвокатський запит, ДМС України відповіло, що рішення про припинення громадянства приймає Президент України шляхом видання відповідних наказів. Взявши до уваги надану Департаментом карного розшуку Національної поліції України інформації ГУ ДМС України в Одеській області інформацію було підготовлене подання про втрату позивачем громадянства України на підставі ч.1 ст. 19 Закону України "Про громадянство України".
19 серпня 2020 року матеріали справи про втрату позивачем громадянства України було надіслано на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства.
Станом на 01 вересня 2020 року Указ Президента України про втрату позивачем громадянства України до ДМС України не надходив.
Підсумовуючи, позивач зазначав, що суб`єктом владних повноважень не доведено "легітимної мети" прийнятого рішення, при цьому застосоване обмеження не було необхідним у демократичному суспільстві.
Відповідачі позов не визнали, вказуючи, що, позовна заява пов`язана саме з поновленням громадянства, однак ГУ ДМС України в Одеській області не приймалось жодного рішення про припинення громадянства України шляхом втрати.
Таким чином, будь-яких дій з боку ДМС України та ГУ ДМС України в Одеській області до позивача щодо припинення громадянства України вчинено не було, отже між позивачем та відповідачами відсутній предмет спору. 
Справу розглянуто за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ДМС України, ГУ ДМС України в Одеській області, третя особа Комісія при Президентові України з питань громадянства, про визнання дій протиправними по підготовці подання про втрату громадянства та зобов`язання відкликати подання про втрату громадянства - відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що подання відповідачем до суду неякісних документів та таких, які через їх складання іноземною мовою неможливо дослідити на предмет відповідності обставинам справи та спірним правовідносинам, порушує поняття доказу, встановлене ст. 72 КАС України, а саме - доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Таким чином, суд першої інстанції з порушенням норм процесуального законодавства підставі неналежного доказу, встановив у своєму рішенні юридичний факт набуття громадянства Румунії згідно з Указом Президента Національного агентства з питань громадянства Румунії №1396/Р/ від 30 вересня 2016 року на підставі ст. 11 Закону Румунії №21/1991 "Про громадянство" за заявою позивача про набуття громадянства Румунії № НОМЕР_1 від 07 вересня 2015 року та документування паспортом громадянина Румунії виданого 26 березня 2019 року та в подальшому на підставі даного факту відмовив у задоволенні позовних вимог.
У відзивах ДМС України ГУ ДМС України в Одеській області на апеляційну скаргу вказується, що апеляційна скарга є безпідставною та такою, що не спростовує висновків суду першої інстанції, а рішення суду першої інстанції є таким, що прийняте з урахуванням усіх обставин справи, з дотримання норм матеріального та процесуального права.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Обставини встановлені судом першої інстанції.
04 січня 2000 року позивач звернувся з заявою про прийняття до громадянства України відповідно до Закону України "Про громадянство України".
Відповідно до Указу Президента від 01 червня 2000 року №746/2000 позивач набув громадянство України.
12 серпня 2020 року до ДМС України надійшов лист Департаменту карного розшуку Національної поліції України від 11 серпня 2020 року №14/01/6-5080, відповідно до якого згідно з інформацією наданої Національним центром Інтерполу в Румунії позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином Румунії із зареєстрованим місцем проживання в Україні, документований паспортом громадянина Румунії № НОМЕР_2 , виданий 26 березня 2019 року та румунським ідентифікаційним номером НОМЕР_3 . ОСОБА_1 набув громадянство Румунії відповідно до Указу Президента Національного агентства з питань громадянства Румунії №1396/Р/ від 30 вересня 2016 року на підставі ст. 11 Закону Румунії №21/1991 "Про громадянство".
Проведеною перевіркою ГУ ДМС України в Одеській області було встановлено наявність підстав для втрати громадянства України позивачем відповідно до п.1 ч.1 ст. 19 Закону України "Про громадянство України" у зв`язку з добровільним в повнолітньому віці набуття громадянства Румунії згідно з Указом Президента Національного агентства з питань громадянства Румунії №1396/Р/ від 30 вересня 2016 року на підставі ст. 11 Закону Румунії №21/1991 "Про громадянство" за його заявою про набуття громадянства Румунії №51703RD/2015 від 07 вересня 2015 року та документування паспортом громадянина Румунії № НОМЕР_2 виданого 26 березня 2019 року.
На виконання п.104 Порядку №215 ГУ ДМС України в Одеській області 17 серпня 2020 року було підготовлено подання про втрату громадянства України позивачем та направлено до ДМС України.
З урахуванням наданої Департаментом карного розшуку Національної поліції України інформацію про добровільне набуття позивачем у повнолітньому віці громадянства Румунії, ДМС України 17 серпня 2020 року було направлено матеріали справи про втрату позивачем громадянства України на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства.
31 серпня 2020 року матеріали справи про втрату громадянства України позивачем було повернуто Департаментом з питань громадянства, помилування, державних нагород Офісу Президента України до Державної міграційної служби України для доопрацювання у зв`язку з тим, що у матеріалах особової справи містяться розбіжності щодо реквізитів рішення, згідно з яким особа набула громадянство України іншої держави.
08 вересня 2020 року ДМС України направлено лист до Департаменту карного розшуку Національної поліції України №6.4-7062/3-20 про здійснення додаткового запиту до Національного центрального бюро Інтерполу в Румунії для уточнення реквізитів Указу Президента Національного агентства з питань громадянства Румунії (дата видання Указу) відповідно до якого позивач набув громадянство Румунії.
Станом на 05 жовтня 2020 року до ДМС України не надходило відповідне рішення Президента України про припинення громадянства України позивачем.
Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі при підготовці подання про втрату позивачем громадянства діяли у відповідності до норм чинного законодавства України. Крім того, твердження позивача, про те що у відповідачів були відсутні правові підстави для підготовки подання про втрату позивачем громадянства України та те, що такі дії є протиправними спростовуються наявними в матеріалах справи доказами
Щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання ДМС України та ГУ ДМС України в Одеській області відкликати з Комісії при Президентові України з питань громадянства подання про втрату ОСОБА_1 громадянства України, суд першої інстанції зазначив, що на даний момент матеріали про втрату громадянства України позивачем повернуті до ДМС України для доопрацювання у зв`язку з тим, що у матеріалах особової справи містяться розбіжності щодо реквізитів рішення, згідно з яким особа набула громадянство України іншої держави. 
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України, у справах, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно із ч.1 ст. 1 Закону України "Про громадянство України", громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках.
Відповідно до ст. 2 Закону України "Про громадянство України", законодавство України про громадянство ґрунтується на таких принципах:
-          єдиного громадянства - громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України;
-          запобігання виникненню випадків безгромадянства;
-          неможливості позбавлення громадянина України громадянства України;
-          визнання права громадянина України на зміну громадянства;
-          неможливості автоматичного набуття громадянства України іноземцем чи особою без громадянства внаслідок укладення шлюбу з громадянином України або набуття громадянства України його дружиною (чоловіком) та автоматичного припинення громадянства України одним з подружжя внаслідок припинення шлюбу або припинення громадянства України другим з подружжя;
-          рівності перед законом громадян України незалежно від підстав, порядку і моменту набуття ними громадянства України;
-          збереження громадянства України незалежно від місця проживання громадянина України.
Приписами ст. 3 Закону України "Про громадянство України" встановлено, що громадянами України є:
1.          усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;
2.          особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;
3.          особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягай повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України;
4.          особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.
Особи, зазначені у п.1 ч.1 цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у п.2, - з 13 листопада 1991 року, а у п.3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.
Відповідно до ст. 5 Закону України "Про громадянство України", громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.
Статтею 17 Закону України "Про громадянство України" встановлено, що громадянство України припиняється: 1) внаслідок виходу з громадянства України; 2) внаслідок втрати громадянства України; 3) за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.
Приписами ст. 19 Закону України "Про громадянство України" встановлено, що підставами для втрати громадянства України:
1.          є добровільне набуття громадянином України громадянства іншої держави, якщо на момент такого набуття він досяг повноліття.
Добровільним набуттям громадянства іншої держави вважаються всі випадки, коли громадянин України для набуття громадянства іншої держави повинен був звертатися із заявою чи клопотанням про таке набуття відповідно до порядку, встановленого національним законодавством держави, громадянство якої набуто.
Не вважаються добровільним набуттям іншого громадянства такі випадки:
а)          одночасне набуття дитиною за народженням громадянства України та громадянства іншої держави чи держав;
б)          набуття дитиною, яка є громадянином України, громадянства своїх усиновителів унаслідок усиновлення її іноземцями;
в)          автоматичне набуття громадянином України іншого громадянства внаслідок одруження з іноземцем;
г)          автоматичне набуття громадянином України, який досяг повноліття, іншого громадянства внаслідок застосування законодавства про громадянство іноземної держави, якщо такий громадянин України не отримав документ, що підтверджує наявність у нього громадянства іншої держави;
2.          набуття особою громадянства України на підставі ст. 9 цього Закону внаслідок обману, свідомого подання неправдивих відомостей або фальшивих документів;
3.          добровільний вступ на військову службу іншої держави, яка відповідно до законодавства цієї держави не є військовим обов`язком чи альтернативною (невійськовою) службою.
Положення п.п.1, 3 ч.1 цієї статті не застосовуються, якщо внаслідок цього громадянин України стане особою без громадянства.
Датою припинення громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата видання відповідного указу Президента України.
Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215 (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року №588/2006) з метою організації виконання Закону України "Про громадянство України" затверджено Положення про Комісію при Президентові України з питань громадянства (далі Положення).
Зазначеним положенням в тому числі урегульовано порядок підготовки подання про втрату громадянства України.
Статтею 104 Положення встановлено, що про виявлення підстави для втрати громадянства України особою, яка проживає на території України, територіальний підрозділ Державної міграційної служби України за місцем проживання особи повідомляє територіальний орган Державної міграційної служби України.
Територіальний орган Державної міграційної служби України перевіряє наявність підстави для втрати громадянства України.
У разі необхідності територіальний орган Державної міграційної служби України може звернутися до органів Служби безпеки України для перевірки у межах їх компетенції наявності підстави для втрати громадянства України. Про результати перевірки органи Служби безпеки України повідомляють територіальний орган Державної міграційної служби України не пізніш як у двомісячний строк з дня одержання звернення.
У разі підтвердження наявності підстави для втрати громадянства України територіальний орган Державної міграційної служби України готує подання про втрату особою громадянства України та надсилає його разом із документами, передбаченими п.п."б" і "в" ст. 87 цього Порядку, до Державної міграційної служби України.
Державна міграційна служба України розглядає подання про втрату громадянства України та подані разом із ним документи.
У разі підтвердження наявності підстави для втрати громадянства України Державна міграційна служба України затверджує подання про втрату громадянства України та надсилає його разом із поданими документами до Комісії при Президентові України з питань громадянства.
Суд першої інстанції, вирішуючи дану справу виходив саме з того, що доводи позивача про протиправність дій відповідачів спростовуються наявними в матеріалах справи доказами (а.с.94-107).
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи с наступного.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 72, ч.1 ст. 73, ч.1 ст. 74, ч.1 ст. 75 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Обов`язком суду під час розгляду справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи в межах доводів сторін та заявлених підстав позову та оцінки наданих ними доказів.
Всебічність і повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження правомірності своїх дій, відповідачами надано копію листа Департаменту карного розшуку Національної поліції України від 11 серпня 2020 року №14/01/6-5080, до якого додано роздруківку з електронної пошти Національного центру Інтерполу в Румунії, в якому зазначено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином Румунії із зареєстрованим місцем проживання в Україні, документований паспортом громадянина Румунії № НОМЕР_2 , виданий 26 березня 2019 року та румунським ідентифікаційним номером НОМЕР_3 . ОСОБА_2 набув громадянство Румунії відповідно до Указу Президента Національного агентства з питань громадянства Румунії №1396/Р/ від 30 вересня 2016 року на підставі ст. 11 Закону Румунії №21/1991 "Про громадянство".
Відповідно до ст. 13 Закону України "Про міжнародне приватне право" документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.
Отже, враховуючи вимоги вищезазначених норм законодавства, колегія суддів доходить висновку, що документально підтверджена інформація отримана від уповноважених органів іноземних держав повинна бути легалізована у спосіб передбачений чинним законодавством України (консульська легалізація та проставляння апостилю).
Колегія суддів вважає, що в даних спірних правовідносинах, відповідачами не перевірено належним чином обставини викладені в листі Департаменту карного розшуку Національної поліції України від 11 серпня 2020 року №14/01/6-5080, не витребувано жодного належного доказу у уповноважених органів іноземних держав, у віданні яких перебуває така інформація.
З урахуванням наведено, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачами не доведено достовірними доказами факт наявності підстав для підготовки відповідного подання про втрату позивачем громадянства, у зв`язку з чим оскаржувані дії відповідачем не відповідають критерію обґрунтованості та правомірності.
Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 317 КАС України вважає необхідним, скасовуючи рішення суду першої інстанції, ухвалити нове судове  рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .
Згідно ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 сплатив судовий збір за подачу адміністративного позову у розмірі 1 681,60 грн., що підтверджується квитанцією №28448232 від 14 вересня 2020 року та за подачу апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції у розмірі 2 522,41 грн., що підтверджується квитанцією №31920863 від 19 квітня 2021 року.
З урахуванням задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , колегія суддів вважає за необхідне солідарно стягнути на користь позивача сплачений судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань ДМС України та ГУДМС України в Одеській області.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.2 ч.1 ст. 315, п.п.3, 4 ч.1 ст. 317, ст.ст. 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправними дії Державної міграційної служби України та Головного управління міграційної служби України в Одеській області по підготовці подання про втрату ОСОБА_1 громадянства України.
Зобов`язати Державну міграційну служби України та Головне управління міграційної служби України в Одеській області відкликати з Комісії при Президентові України з питань громадянства подання про втрату ОСОБА_1 громадянства України.

Стягнути з рахунку бюджетних асигнувань Державної міграційної служби України (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 9, код ЄДРПОУ 37508470) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) за подачу адміністративного позову та 1 260,20 грн. (одна тисяча двісті шістдесят гривень двадцять копійок) за подачу апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції.
Стягнути з рахунку бюджетних асигнувань Головного управління міграційної служби України в Одеській області (65045, м. Одеса, вул. Преображенська, 44, код ЄДРПОУ 378113284) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) за подачу адміністративного позову та 1 260,20 грн. (одна тисяча двісті шістдесят гривень двадцять копійок) за подачу апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 липня 2021 року.

Головуючий:                                                                                                     Бітов А.І.

Суддя:                                                                                                     Лук`янчук О.В.

Суддя:                                                                                                     Ступакова І.Г.