ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

30 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/12529/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Мельника В.В. (доповідач),
                               суддів:  Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,     
розглянувши в порядку 
письмового провадження
в м. Дніпро апеляційну скаргу                     Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року (головуючий суддя – Юрков Е.О.) в адміністративній справі

за позовом                                                    ОСОБА_1 та ОСОБА_2 

до                                                             Юр`ївського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області

про                                                             визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – Позивач-1) та ОСОБА_2 (далі – Позивач-2) звернулись до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Юр`ївського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (далі – Відповідач), в якому просили: 
- визнати протиправною бездіяльність Відповідача щодо неприйняття від Позивача-1 і не розгляду її заяви для оформлення набуття нею громадянства України за територіальним походженням з відповідними документами, а саме: зобов`язанням припинити іноземне громадянство, копією свідоцтва про її народження та двома фотокартками розміром 35 х 45 мм.;
- визнати протиправною бездіяльність Відповідача щодо неприйняття від Позивача-2 і не розгляду його заяви для оформлення набуття ним громадянства України за територіальним походженням з відповідними документами, а саме: зобов`язанням припинити іноземне громадянство, копією свідоцтва про його народження, копією свідоцтва про народження його матері та двома фотокартками розміром 35 х 45 мм.;
- зобов`язати Відповідача прийняти до розгляду заяву Позивача-1 для оформлення набуття нею громадянства України за територіальним походженням з відповідними документами, а саме: зобов`язанням припинити іноземне громадянство, копією свідоцтва про її народження та двома фотокартками розміром 35 х 45 мм.;
- зобов`язати Відповідача прийняти до розгляду заяву Позивача-2 для оформленнями набуття ним громадянства України за територіальним походженням з відповідними документами, а саме: зобов`язанням припинити іноземне громадянство, копією свідоцтва про його народження, копією свідоцтва про народження його матері та двома фотокартками розміром 35 х 45 мм.
В обґрунтування адміністративного позову Позивачі, зокрема, зазначили, що народились у с. Чаплинка Юр`ївського району Дніпропетровської області, та постійно проживають на території України. У зв`язку з відсутню паспортів громадянина України Позивачі 07.04.2020 року звернулись до Відповідача для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням та надали відповідні для цього документи. Проте заяви Позивачів прийняті не були. Також Позивачі вказують, що на повторне їх звернення щодо прийому документів для оформлення набуття громадянства України Позивачам знову було відмовлено.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року адміністративний позов задоволено частково (а.с.47-50).
Визнано протиправною бездіяльність Юр`ївського районного сектору Головного управління в Дніпропетровській області Державної міграційної служби України щодо неприйняття від ОСОБА_1 не розгляду по суті її заяви для оформлення набуття нею громадянства України за територіальним походженням з відповідними документами, а саме: зобов`язанням припинити іноземне громадянство, копією свідоцтва про її народження та двома фотокартками розміром 35 х 45 мм..
Визнано протиправною бездіяльність Юр`ївського районного сектору Головного управління в Дніпропетровській області Державної міграційної служби України щодо неприйняття від ОСОБА_2 і не розгляду його заяви для оформлення набуття ним громадянства України за територіальним походженням з відповідними документами, а саме: зобов`язанням припинити іноземне громадянство, копією свідоцтва про його народження, копією свідоцтва про народження його матері та двома фотокартками розміром 35 х 45 мм.
Зобов`язано Юр`ївський районний сектор Головного управління в Дніпропетровській області Державної міграційної служби України повторного розглянути заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про набуття громадянства України за територіальним походженням від 07.04.2020 року та прийняти відповідні рішення, з урахуванням висновків суду.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Ухвалюючи рішення суд першої інстанції, зокрема, зазначив, що подання заяви про набуття громадянства України за територіальним походженням особою, яка не проживає на території України на законних підставах, не може бути підставою для не розгляду по суті такої заяви та припинення провадження за нею.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області оскаржило його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, із посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняте нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема, тим, що Відповідачем було виявлено факт порушення термінів перебування на території України, так як громадяни 09.02.2020 року завчасно повернулися на територію України. Відповідач вказує, що Позивачам було повідомлено про те, що після виконання рішень про примусове повернення та знаходження на території України на законних підставах вони зможуть подати документи для набуття громадянства України.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів  ст. 311 КАС України.
Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Чаплинка Павлоградського району Дніпропетровської області.
Згідно даних паспорта громадянина СРСР НОМЕР_1 від 10.12.1988 року, термін перебування ОСОБА_1 на території України продовжувався до 26.11.2011 року.
ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с.Чаплинка Юр`ївського району Дніпропетровської області, батьками є: мати ОСОБА_1 та батько ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про народження № № НОМЕР_2 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Юр`ївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 22.02.2012 року.
07.04.2020 року Позивачі звернулись до Юр`ївського районного сектору Головного управління в Дніпропетровській області Державної міграційної служби України з заявами про набуття громадянства України за територіальним походженням.
Листами від 11.04.2020 року № 1263-122/1263-20, № 1263-123/1263-20 повідомлено про наявність прав набуття громадянства України за територіальним походженням. Повідомлено, що 12.03.2020 року у відношенні заявників були складені протоколи про адміністративне порушення за ч.1 ст.203 КУпАП «Порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через територію України» та винесені рішення по примусовому поверненню № 2 від 12.03.2020 року на ОСОБА_2 , рішення по примусовому поверненню № 3 від 12.03.2020 року на ОСОБА_1 . Після виконання рішень про примусове повернення та перебуваючи на законних підставах в Україні, заявники зможуть звернутись до територіального підрозділу ДМС за місцем проживання для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням з документами, передбаченими пунктом 24 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.
Частиною першою статті 26 Конституції України передбачено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України.
Згідно частин 1-3 статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Іноземці із числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка отримала посвідку на тимчасове проживання на підставі частини двадцятої статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»
Дитина, яка народилася чи постійно проживала на території УРСР (або хоча б один з її батьків, дід чи баба народилися чи постійно проживали на територіях, зазначених у частині першій цієї статті) і є особою без громадянства або іноземцем, щодо якого подано зобов`язання припинити іноземне громадянство, реєструється громадянином України за заявою одного з батьків або опікуна чи піклувальника.
Дитина, яка народилася на території України після 24 серпня 1991 року і не набула за народженням громадянство України та є особою без громадянства або іноземцем, щодо якого подано зобов`язання припинити іноземне громадянство, реєструється громадянином України за клопотанням одного з її законних представників.
З метою організації виконання Закону України «Про громадянство України» Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі Порядок).
Для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку (пункт 1 Порядку).
Пунктом 24 Порядку визначено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка народилася до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент народження особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає:
а) заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням;
б) дві фотокартки (розміром 35 x 45 мм);
в) один із таких документів:
- декларацію про відсутність іноземного громадянства - для осіб без громадянства;
- зобов`язання припинити іноземне громадянство - для іноземців. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави, або якщо міжнародні договори України з іншими державами, громадянами яких є іноземці, передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України;
- декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує надання особі статусу біженця чи притулку в Україні, - для іноземців, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні;
- декларацію про відмову особи, яка є громадянином Російської Федерації і зазнала переслідувань через політичні переконання у країні своєї громадянської належності, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує переслідування через політичні переконання (довідка Міністерства закордонних справ України, дипломатичного представництва чи консульської установи України, видана в установленому Кабінетом Міністрів України порядку), - для іноземців, які є громадянами Російської Федерації та зазнали переслідувань через політичні переконання у країні своєї громадянської належності;
- заяву про зміну громадянства - для іноземців, які є громадянами держав, міжнародні договори України з якими передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України;
г) копію свідоцтва про народження або інший документ, що підтверджує факт народження особи на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.
Пунктом 89 Порядку встановлено, що територіальний підрозділ Державної міграційної служби України, до якого подано документи щодо встановлення або оформлення належності до громадянства України, перевіряє відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України.
Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не пізніш як у двотижневий строк з дня надходження документів повертає їх заявникові для усунення недоліків. Якщо заявник у двомісячний строк з дня повернення йому документів не усуває недоліки та не подає документи повторно, керівник територіального підрозділу Державної міграційної служби України приймає рішення про припинення провадження за цією заявою.
За приписами пункту 90 Порядку територіальний орган Державної міграційної служби України перевіряє відповідність оформлення документів щодо встановлення або оформлення належності до громадянства України вимогам законодавства України та підтвердження ними наявності фактів, з якими Закон пов`язує належність особи до громадянства України.
Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, зазначені документи повертаються до територіального підрозділу Державної міграційної служби України, до якого документи були подані заявником. Територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не пізніш як у тижневий строк з дня повернення документів надсилає їх заявникові для усунення недоліків. Якщо заявник у двомісячний строк з дня повернення йому документів не усуває недоліки та не подає документи повторно, керівник територіального підрозділу Державної міграційної служби України приймає рішення про припинення провадження за цією заявою.
Якщо документи оформлені належним чином і підтверджують наявність фактів, з якими Закон пов`язує належність особи до громадянства України, керівник територіального органу Державної міграційної служби України або його заступник приймає рішення про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України.
Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не підтверджують наявність фактів, з якими Закон пов`язує належність особи до громадянства України, керівник територіального органу Державної міграційної служби України або його заступник приймає вмотивоване рішення про відмову в задоволенні клопотання про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України.
Отже, аналізуючи приписи наведеного Порядку, суд робить висновок, що рішення про припинення провадження за заявою може бути прийнято керівником територіального підрозділу Державної міграційної служби України у разі відсутності усунення виявлених недоліків та не подання документів повторно.
Проте, судом не встановлено, що подані Позивачами 07.04.2020 року документи були повернуті з підстав невідповідності оформлення поданих документів вимогам законодавства України або невідповідності оформлення документів щодо встановлення або оформлення належності до громадянства України вимогам законодавства України та підтвердження ними наявності фактів, з якими Закон пов`язує належність особи до громадянства України.
Також, Відповідачем не було надано доказів прийняття керівником територіального підрозділу Державної міграційної служби України відповідного рішення про припинення провадження за заявами Позивачів від 07.04.2020 року.
Таким чином, за результатами розгляду заяв Позивачів від 07.04.2020 року територіальним підрозділом Державної міграційної служби України мали бути прийняті вмотивовані рішення про відмову в задоволенні або про задоволення клопотання про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України.
Також подання заяви про набуття громадянства України за територіальним походженням особою, яка не проживає на території України на законних підставах, не може бути підставою для не розгляду по суті такої заяви та припинення провадження за нею.
Проте, відповідні дії Головним управлінням в Дніпропетровській області Державної міграційної служби України не вчинені, а відтак порушене право Позивачів належить поновленню шляхом зобов`язання Юр`ївського районного сектора Головного управління в Дніпропетровській області Державної міграційної служби України повторно розглянути заяви Позивачів про набуття громадянства України за територіальним походженням від 07.04.2020 року та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову у даній справі прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 14 грудня 2020 року необхідно залишити без змін.
Доводи апеляційної скарги спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року у справі №160/12529/20 -  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.В. Мельник 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова