ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2021 р.                                                                  Справа №907/796/19

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:
головуючого судді                                                  Галушко Н.А.
суддів                                                                      Желіка М.Б.
                    Орищин Г.В.

секретар судового засідання -  Олійник Н.

за участю представників учасників процесу:
від позивача: Ведмєдєв В.Л. - в режимі відеоконференції;
від відповідача: Пигін В.В. - в режимі відеоконференції;

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Іванової Лариси Василівни б/н від 16.04.2021 (Вх.№ ЗАГС 01-05/1388/21 від 20.04.2021)
на рішення Господарського суду Закарпатської області  від 26.02.2021 (повний текст складено 25.03.2021)  
у справі №907/796/19
за позовом Фізичної особи - підприємця Іванової Лариси Василівни, м. Енергодар, Запорізької області;
до відповідача Фізичної особи - підприємця Пигіна Віктора Васильовича, м. Чоп 
про відшкодування 366    661,25грн майнової шкоди

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції
Фізичною особою - підприємцем Івановою Ларисою Василівною, м. Енергодар Запорізької області заявлено позов до Фізичної особи - підприємця Пигіна Віктора Васильовича, м. Чоп про відшкодування 366    661,25грн майнової шкоди.
Позивач обгрунтовує позовні вимоги тим, що останній  змушений був використати процедуру повернення переданого в оренду відповідачу транспортного засобу через правоохоронні органи, оскільки відповідач відразу після укладення договору оренди почав систематично та грубо його порушувати, зокрема, передавав транспортний засіб в користування третім особам, не сплачував орендну плату, ухилявся від надання орендодавцю можливість перевірити належність використання орендованого майна за цільовим призначенням, не повідомляючи позивача про місцезнаходження транспортного засобу, з огляду на що позивач як орендодавець почав вимагати повернення об`єкту оренди, однак, відповідач від повернення транспортного засобу відмовився.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 26.02.2021 у справі №907/796/19 в задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що недоведеність причинно - наслідкового зв`язку між завданою позивачу майновою шкодою та діями відповідача є тією обставиною, яка виключає можливість покладення на відповідача відповідальності щодо відшкодування ним позивачу суми 366    661, 25грн. заявленої до стягнення майнової шкоди.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Фізичною особою - підприємцем Івановою Ларисою Василівною подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 26.02.2021 у справі №907/796/19 та прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги, посилаючись на те, що рішення прийнято на підставі недоведених обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду не відповідають обставинам справи, судом при прийнятті рішення неправильно застосовано норми процесуального права та неповно з`ясовано обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. 
Зокрема, скаржник зазначає, що судом першої інстанції зроблено хибний висновок про те, що на момент вилучення у відповідача транспортного засобу, а саме «Мерседес 0350 SHD», рік випуску 2005, шасі НОМЕР_1 , колір кузову-білий, державний номер НОМЕР_2 , паспорт транспортного засобу НОМЕР_3 ,виданий 06.10.2007, останній мав пошкодження.
Також, скаржник зазначає, що судом безпідставно позбавлено позивача можливості надати додаткові докази, що мають значення для справи, докази, про долучення яких просив представник позивача неможливо було отримати раніше і їх отримання з запізненням не залежало від волі позивача. Скаржник вважає, що зазначені докази, не досліджені судом, мають суттєве значення для розгляду цієї справи та могли вплинути на висновки суду щодо доведеності завдання шкоди позивачу.
На думку скаржника позивачем було повністю доведено як обставини так і розмір завданої йому шкоди, в тому числі і наявність причинно-наслідкового зв`язку  і винність відповідача у завданні цієї шкоди.

ФОП Пигін В.В. у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду просить залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що позивачем не доведено наявність безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між майновою шкодою та діями відповідача, оскільки шкода останнім не заподіювалася, подані позивачем докази не підтверджують наявність у транспортного засобу пошкоджень на момент його вилучення у відповідача. Доводи скаржника, що судом не оцінено надані ним докази є безпідставними, всім наявним у справі доказам судом надано належну оцінку.

Процесуальні дії суду у справі.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.04.2021 справу №907/796/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Галушко Н.А., судді Желік М.Б., Орищин Г.В.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 26.04.2021 поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Закарпатської області від 26.02.2021 у справі №907/796/19, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Іванової Лариси Василівни та призначено розгляд справи на 01.06.2021.
Станом на 01.06.2021 року матеріали справи №907/796/19 на адресу Західного апеляційного господарського суду не надійшли, в зв`язку із чим розгляд справи призначено на 22.06.2021.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 22.06.2021 відкладено розгляду справи на 27.07.2021.
Представники сторін в судових засідання (в режимі відеоконференції) виклали доводи та заперечення щодо вимог апеляційної скарги.

Обставини справи
07.06.2019 між Фізичною особою - підприємцем Івановою Ларисою Василівною (орендодавцем) та Фізичною особою - підприємцем Пигіним Віктором Васильовичем (орендарем) укладено договір оренди автобуса марки Мерседес без екіпажу, за умовами якого предметом договору є надання орендодавцем за плату у тимчасове володіння та користування орендаря транспортного засобу з наданням послуг з управління транспортним засобом та щодо його технічного утримання (обслуговування) і експлуатації. При необхідності орендарю у доповнення до договору може бути видана довіреність на право тимчасового володіння і користування транспортним засобом.
Об`єктом оренди за договором є автобус марки Мерседес 0350SHD, 2005 року випуску, шасі НОМЕР_1 , колір кузова: білий, державний номер НОМЕР_2 , паспорт транспортного засобу НОМЕР_3 , виданий 06.10.2007 року (п. 1.2. договору оренди).
Договір укладено сторонами строком дії на 1 рік, який вступає в силу з дати його підписання. Переданий в оренду транспортний засіб перебуває у справному стані, що відповідає вимогам, які ставляться до транспортних засобів, що експлуатуються, що використовуються з метою до відповідних конструктивних призначень орендованого транспортного засобу (п.п. 1.4, 1.6 договору оренди).
На підставі п. 1.8 договору оренди протягом дії строку оренди орендар своїми силами та за свій рахунок забезпечує управління орендованим транспортним засобом і його належну технічну і комерційну експлуатацію. 
Підпунктом 1.12. договору оренди сторони узгодили, що відповідальність за шкоду, завдану орендованим транспортним засобом, його механізмами, пристроями та обладнанням третім особам, несе орендар 
Сторони договору погодили, що плата за користування транспортним засобом буде проводитися після кожної поїздки шляхом перерахування грошових коштів на картковий рахунок орендодавця та може бути змінена за домовленістю сторін договору (розділ 5 договору).
Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов вищевикладеного договору оренди, сторони передачу у користування відповідачу автобуса марки Мерседес 0350SHD, 2005 року випуску, шасі НОМЕР_1 , колір кузова: білий, державний номер НОМЕР_2 ,, паспорт транспортного засобу НОМЕР_3 , виданий 06.10.2007, оформили двостороннім актом приймання - передачі від 07.06.2019, за умовами якого стан об`єкту, який орендується, відповідає умовам договору в повному обсязі. У орендаря відсутні претензії до стану об`єкту, який орендується.
22.08.2019 Іванова Лариса Василівна звернулася до Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області щодо незаконного заволодіння та утримання належного їй транспортного засобу.
23.08.2019 відомості по заяві Іванової Лариси Василівни були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019040660001342 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 Кримінального кодексу України.
Постановою Слідчого відділення Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 23.08.2019 зазначено, що в ході допиту потерпілої Іванової Лариси Василівни встановлено, що їй на праві власності належить автобус марки Мерседес 0350SHD, 2005 року випуску, шасі НОМЕР_1 , колір кузова: білий, державний номер НОМЕР_2 ,, паспорт транспортного засобу НОМЕР_3 , виданий 06.10.2007 та оголошено вказаний транспортний засіб у розшук.
Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська у справі № 202/5925/19 від 30.08.2019 зазначено, що в ході досудового розслідування кримінального провадження № 12019040660001342 встановлено, що після винесення СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області постанови про оголошення у розшук транспортного засобу, потерпілою у кримінальному провадженні - Івановою Ларисою Василівною особистим пошуком встановлено місцезнаходження транспортного засобу, а саме, на території земельних ділянок за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с.Єсень, вул. Гагаріна, 2 та 2А та з метою вилучення останнього слідчим скеровано до Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області постанову від 23.08.2019 про проведення процесуальних дій на іншій території. 
На виконання вищевказаної постанови, о/у СКП Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області складено рапорт від 24.08.2019 згідно якого місцезнаходженням транспортного засобу марки Мерседес 0350SHD, 2005 року випуску, шасі НОМЕР_1 , колір кузова: білий, державний номер НОМЕР_2 є: Закарпатська область, Ужгородський район, с.Єсень, вул. Гагаріна, 2 та 2А , і вказаний автомобіль переховує на своїх земельних ділянках та відмовляється добровільно віддавати громадянин Пигін В.В .
На підставі вищенаведеної ухвали Індустріального районного суду міста Дніпропетровська у справі № 202/5925/19 від 30.08.2019 слідчим СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області проведено обшук за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с.Єсень, вул. Головна, 2-2А , в ході проведення якого виявлено транспортний засіб марки Мерседес 0350SHD, 2005 року випуску, шасі НОМЕР_1 , колір кузова: білий, державний номер НОМЕР_2 ,, паспорт транспортного засобу НОМЕР_3 , виданий 06.10.2007 та запчастини даного автомобіля, а саме, сидіння у кількості 4 шт. Обшук проведено у присутності громадянина Пигіна Віктора Васильовича (протокол обшуку від 04.09.2019 (том І а.с.38-39).
Як вбачається із позовних вимог, позивач, мотивуючи тим, що на момент проведення обшуку на території, належній Пигіну Віктору Васильовичу , де був виявлений належний громадянці Івановій Ларисі Василівні транспортний засіб, вказаний транспортний засіб перебував у неробочому та частково розібраному стані, непридатному до використання, наполягає, що їй завдано майнову шкоду внаслідок пошкодження транспортного засобу, розмір якої, згідно звіту про оцінку вартості майнової шкоди, становить 366    661,25грн, яку остання просить стягнути з відповідача.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови. Висновки суду апеляційної інстанції.
З огляду на встановлені вище обставини, спірні правовідносини, пов`язані з відшкодуванням майнової шкоди, завданої майну фізичної особи внаслідок невиконання умов договору оренди транспортного засобу.
Відповідно до ч.2 ст.4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За положеннями ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до    статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства  (ст. 628 ЦК України).
На підставі ст. 783 ЦК України наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо: 1) наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; 2) наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; 3) наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; 4) наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов`язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.
Як встановлюють приписи ст. 779 ЦК України наймач зобов`язаний усунути погіршення речі, які сталися з його вини. У разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодування завданих йому збитків.
В силу вимог ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.
Відповідно до вимог ст. 803 ЦК України наймач зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані у зв`язку із втратою або пошкодженням транспортного засобу, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).
Статтею 224 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.
При цьому, під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
Склад та розмір відшкодування збитків визначено положеннями    статті 225 ГК України , відповідно до якої до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.
Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, необхідним є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. Відсутність хоча б одного із цих елементів унеможливлює настання відповідальності у вигляді зобов`язання з відшкодування збитків.

Матеріалами справи підтверджується, що між сторонами спору виникли цивільні права та обов`язки щодо виконання умов договору оренди автобуса марки Мерседес без екіпажу від 07.06.2019,) і, як зазначив позивач, він змушений був використати процедуру повернення переданого в оренду відповідача транспортного засобу через правоохоронні органи, оскільки відповідач відразу після укладення договору оренди почав систематично та грубо його порушувати, зокрема, передавав транспортний засіб в користування третіми особами, не сплачував орендну плату, ухилявся від надання орендодавцю можливість перевірити належність використання орендованого майна за цільовим призначенням, не повідомляючи позивача про місцезнаходження транспортного засобу, з огляду на що позивач як орендодавець почав вимагати повернення об`єкту оренди, однак, відповідач від повернення транспортного засобу відмовився.
Зокрема, позивач стверджує, що відповідачем під час використання належного позивачу транспортного засобу на підставі договору оренди, вказаний транспортний засіб було пошкоджено.
Обгрунтовуючи факт наявності пошкодження орендованого майна на момент його вилучення від відповідача, позивач покликається на протокол обшуку від 04.09.2019 та документи, складені після вилучення автомобіля.
Як вбачається із змісту протоколу обшуку, складеного 04.09.2019, в ході проведення обшуку 24.09.2019 за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с.Єсень, вул. Головна, 2-2А виявлено транспортний засіб марки Мерседес 0350SHD, 2005 року випуску, шасі НОМЕР_1 , колір кузова: білий, державний номер НОМЕР_2 ,, паспорт транспортного засобу НОМЕР_3 , виданий 06.10.2007 та запчастини даного автомобіля, а саме, сидіння у кількості 4 шт.
Будь - яких інших відомостей про пошкодження чи розкомплектування даного транспортного засобу на момент вилучення автомобіля у протоколі обшуку не зазначено, як не зазначено і інформації про здійснення вилучення вказаного автомобіля та передачі його на відповідальне зберігання.
Про реальне вилучення транспортного засобу марки Мерседес 0350SHD, 2005 року випуску, шасі НОМЕР_1 , колір кузова: білий, державний номер НОМЕР_2 за результатами проведеного обшуку свідчить розписка громадянки ОСОБА_3 , адресована начальнику РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, від 04.09.2019, за змістом якої вказана громадянка приймає на відповідальне зберігання зазначений транспортний засіб та деталі транспортного засобу, а саме, сидіння в кількості 4 шт.; даний транспортний засіб зобов`язується зберігати до вирішення справи по суті (том ІІ а.с.9).
Розписка не містить інформації про те, в якому технічному стані транспортний засіб марки Мерседес 0350SHD, 2005 року випуску, шасі НОМЕР_1 , колір кузова: білий, державний номер НОМЕР_2 прийнято на відповідальне зберігання громадянкою ОСОБА_3 , не містить опису та фіксування пошкоджень чи розкомплектування вказаного транспортного засобу (за їх наявності), а також відсутня інформація щодо підстав передачі вказаного транспортного засобу саме громадянці ОСОБА_3 .
Як вбачається із змісту наявного у матеріалах справи договору зберігання від 04.09.2019, укладеного між Івановою Ларисою Василівною (поклажодавцем) та ТОВ "Старлайнер" (зберігачем), на відповідальне збереження ТОВ "Старлайнер" був переданий автобус Мерседес НОМЕР_2 у кількості 1 штуки (том ІІ а.с.12-13). Умови вказаного договору зберігання не містять інформації про будь - які технічні характеристики переданого на зберігання транспортного засобу, його пошкодження чи розкомплектування. 
Окрім того, акт приймання - передачі транспортного засобу на зберігання та проведення технічної експертизи (додаток договору зберігання від 04.09.2019) містить інформацію про те, що на зберігання передано транспортний засіб - автобус марки Мерседес, реєстраційний номер НОМЕР_2 ,, технічний паспорт АРС03067, який не находу, має пошкодження дверей, боковин автобуса, тріщини на задньому ліхтарі, деформації кришок відсіків, пошкодження переднього бамперу та дзеркала, пошкодження двигуна, відсутність чотирьох крісел.
Як стверджує позивач, з метою визначення вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу, остання звернулася до суб`єкта оціночної діяльності фізичної особи - підприємця Золотарьова Олександра Миколайовича, що має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 720/19 від 19.09.2019
У матеріалах справи знаходиться договір на проведення незалежної експертної оцінки транспортного засобу, укладений 04.09.2019 між Івановою Ларисою Василівною та суб`єктом оціночної діяльності, Фізичною особою - підприємцем Золотарьовим Олександром Миколайовичем, якому видано сертифікат суб`єкта оціночної діяльності 19.09.2019 (том І а.с.19-20).
Вказаним суб`єктом оціночної діяльності надано звіт про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу № 052/10/19 від 24.10.2019, яким визначено вартість матеріального збитку, спричиненого власнику транспортного засобу для розрахунку суми страхового відшкодування у розмірі 366    661,25грн. Як зазначено у змісті звіту, висновок складено 24.10.2019, а датою оцінки є: 02.10.2019. Протокол огляду транспортного засобу складено Золотарьовим О.М. 02.10.2019 (том І а.с.74)..
В подальшому, після вчинення позивачем дій, спрямованих на визначення вартості матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля та стягнення такого у судовому порядку, вилучений у ході проведення обшуку 04.09.2019 транспортний засіб марки Мерседес 0350SHD, 2005 року випуску, шасі НОМЕР_1 , колір кузова: білий, державний номер НОМЕР_2 , паспорт транспортного засобу НОМЕР_3 , виданий 06.10.2007, на підставі постанови Індустріального відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області від 22.06.2020 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 12019040660001342.
Таким чином, оцінюючи в сукупності вищенаведені протокол обшуку від 04.09.2019 та документи, складені після вилучення автомобіля, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що такими не підтверджуються факт пошкодження відповідачем переданого йому в оренду позивачем транспортного засобу, оскільки протокол обшуку від 04.09.2019, на підставі якого вказаний транспортний засіб вилучався від відповідача, не містить жодних відомостей про наявність у транспортного засобу, що вилучається, на момент його вилучення будь - яких пошкоджень чи розукомплектувань. Документи, які були складені позивачем та правоохоронними органами після вилучення транспортного засобу, об`єктивно не можуть підтверджувати факту пошкодження орендованого транспортного засобу відповідачем під час його використання та на момент його вилучення. 
Зазначення у протоколі обшуку від 04.09.2019 інформації про те, що в ході проведення обшуку 24.09.2019 за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с.Єсень, вул. Головка, 2-2А виявлено транспортний засіб марки Мерседес 0350SHD, 2005 року випуску, шасі НОМЕР_1 , колір кузова: білий, державний номер НОМЕР_2 ,, та запчастини даного автомобіля, а саме, сидіння у кількості 4 шт. свідчить про виявлення запасних частин до вказаного транспортного засобу, а не розукомплектування такого.
З огляду на наведені вище обставини, судова колегія прийшла до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено суду наявність безпосереднього причинно - наслідкового зв`язку між завданою позивачу майновою шкодою та діями відповідача, оскільки подані ним докази не підтверджують наявність у орендованого транспортного засобу пошкоджень на момент його вилучення від відповідача.
Саме недоведеність причинно - наслідкового зв`язку між завданою позивачу майновою шкодою та діями відповідача є тією обставиною, яка виключає можливість покладення на відповідача відповідальності щодо відшкодування ним позивачу суми 366    661, 25грн заявленої до стягнення майнової шкоди.
Враховуючи наведене у сукупності, оцінивши надані сторонами докази та правильно застосувавши до спірних правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Згідно із ч.2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
За приписами ч. 1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судова колегія, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого суду, дійшла висновків, що суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно розглянув в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Позивач доказів на підтвердження викладених ним обставин суду не надав, аргументи позову не знайшли свого підтвердження у матеріалах даної справи та положеннях законодавства.
Посилання скаржника на те, що судом першої інстанції безпідставно позбавлено позивача можливості надати додаткові докази, що мають значення для справи, докази, про долучення яких просив представник позивача неможливо було отримати раніше і їх отримання з запізненням не залежало від волі позивача та мають суттєве значення для розгляду цієї справи і могли вплинути на висновки суду щодо доведеності завдання шкоди позивачу, судовою колегією не беруться до уваги з огляду на таке.
Як вбачається із матеріалів справи, в ході розгляду справи в суді першої інстанції,  в судовому засіданні 26.02.2021 представник позивача на стадії дослідження доказів інформував суд про надіслання ним на адресу суду письмових доказів, а саме, носія з відеофайлами, які відображають хід проведення обшуку та копій адвокатських запитів, щодо отримання такого відеозапису. На думку позивача вказані документи підтверджують проведення обшуку у присутності судового експерта - оцінювача, що в подальшому надав звіт про оцінку; факт пошкодження автобуса та відсутності частини деталей автобуса; факт відсутності акумулятора на момент вилучення автобуса. 
За умовами ст. 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Позивач, звертаючись до суду із позовною заявою у даній справі, не зазначав про неможливість подання певних доказів разом із позовною заявою, під час розгляду справи не клопотав про продовження строку подання доказів.
Окрім того, інформація про проведення відеофіксації обшуку, була зазначена у протоколі проведення обшуку від 04.09.2019, а тому, була відома стороні позивача до звернення з даним позовом до суду і не позбавляла останню можливості отримати згадуваний відеозапис проведення обшуку.
У підготовчому засіданні 24.12.2020 представник позивача повідомив суд про всі обставини справи, які йому відомі, зазначив про подання позивачем всіх доказів, якими обґрунтовано позовні вимоги, та які необхідні для розгляду справи по суті, зазначив про відсутність заяв, які мають бути подані та вирішені судом на стадії підготовчого провадження, у зв`язку з чим ухвалою суду від 24.12.2020 судом закрито підготовче провадження у справі № 907/796/19 та призначено справу до судового розгляду по суті.
За таких обставин, суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що докази, про невчасне надходження яких на адресу суду зазначено представником позивача, подані стороною позивача поза межами встановленого строку та без поважних причин пропуску такого. Отже, позивач розпорядився своїми правами на власний розсуд.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обгрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обгрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, заява №4909/04 від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З огляду на описані вище та встановлені фактичні обставини справи, , Західний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Закарпатської області від 26.02.2021 у справі №907/796/19  винесене з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права, тому відсутні правові підстави для його скасування.

Судові витрати
З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись, ст. ст. 129, 269, 270, 273 275, 276, 282-284 ГПК України,-

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення Господарського суду Закарпатської області від 26.02.2021 у справі №907/796/19 залишити без змін.
2.Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Іванової Лариси Василівни б/н від 16.04.2021 (вх.№ ЗАГС 01-05/1388/21 від 20.04.2021) залишити без задоволення.
3.Витрати зі сплати судового збору залишити за скаржником.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 09.08.2021.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя                                                  Галушко Н.А.

Суддя                                                                       Желік М.Б.

Суддя                                                                      Орищин Г.В.