УХВАЛА

06 липня 2021 року 
м. Київ

Справа №  914/970/20 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду: Краснова  Є.  В., 
розглядаючи матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛембергМіт" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2021 (колегія суддів: Пашкіна С. А., Андрієнко  В.  В., Євсіков О. О.) і рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2021 (суддя Полякова К. В.)у справі
за позовом першого заступника Львівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Львівської міської ради до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛембергМіт", 2. Львівської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Управління майном спільної власності Львівської обласної ради про витребування майна та скасування державної реєстрації права власності
ВСТАНОВИВ:
07.06.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛембергМіт" звернулося із касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2021 (повний текст підписаний 19.05.2021) і рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2021, в якій просить скасувати повністю зазначені судові рішення. 
Згідно з протоколами автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 16.06.2021 справу передано на розгляд колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Краснов Є. В. - головуючий, Мачульський Г. М., Уркевич В. Ю. 
Перевіривши матеріали поданої касаційної скарги, суддею-доповідачем встановлено, що вона не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
Згідно з частиною другою статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2)   якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
Звідси скаржник має вказати яку саме конкретну, чітко визначену норму матеріального або процесуального права (пункт, абзац, частина тощо якої статті та якого нормативно-правового акту, і в першу чергу Кодексу чи Закону України) неправильно застосовано або порушено судами попередніх інстанцій, в чому полягає саме неправильне застосування або порушення даної норми права, і який саме з чотирьох наведених випадків, передбачених частиною другою статті 287 ГПК України, наявний щодо цієї норми права в даному випадку. 
Більше того, при касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу, окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити: пункт 1) - формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується скаржник, із зазначенням цієї норми права та змісту правовідносин, у яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах; пункт 2) - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення; пункт 3) - зазначення норми права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній та обґрунтувати необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи (пункт 4.6. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.11.2020 у справі №  904/3807/19).
Абзацом 1 пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України передбачено, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
Скаржник у касаційній скарзі хоча і зазначає про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, наводить постанови Верховного Суду, в яких викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні, проте не вказує підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга відповідно до частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
Частиною третьою статті 169 ГПК України встановлено, що заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.
Оскільки порядок подання заяви про усунення недоліків саме у вигляді не зазначення передбачених вищенаведеними вимогами ГПК підстав оскарження судових рішень чинним ГПК не визначений, Суд визначає, що скаржнику необхідно направити заяву про усунення недоліків іншим учасникам справи та надати Суду докази такого направлення. 
Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України   до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає   Закон України "Про судовий збір".
Відповідно до підпункту 5 пункту 2 частини другої   статті 4 Закону України "Про судовий збір"   ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду встановлюється у розмірі - 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
Згідно з підпунктами 1, 2 пункту 2 частини другої   статті 4 Закону України "Про судовий збір"   (в редакції закону, чинній на момент подання позовної заяви) за подання до господарського суду 1) позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) позовної заяви немайнового характеру 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з пунктом 2 частини першої   статті 163 ГПК України   у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.
За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру (частина третя статті 6 Закону України «Про судовий збір»).
У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Як вбачається із змісту касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень, позивач у 2020 році звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом з урахуванням заяви про зміну предмета позову про: 1) визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 13.07.2009, видане Львівською обласною радою на будівлі за адресою: м. Львів, вул. Лемківська, 24, у частині відділення фтизіопульмології А-2 площею 417,4 кв.м. та гараж Б-1 30,2 кв.м.; 2) витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛембергМіт" на користь Львівської міської ради будівлю літ. А-2 площею 417,4кв.м, гараж Б-1 площею 30,2 кв.м за адресою: м. Львів, вул. Лемківська, 24, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1113875046101; 3) скасування державної реєстрації права приватної власності Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛембергМіт" на будівлю літ. А-2 площею 417,4   кв.м , гараж Б-1 площею 30,2 кв.м за адресою: м. Львів, вул. Лемківська, 24, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1113875046101 з одночасним припиненням права приватної власності. 
Як вбачається із змісту рішення суду першої інстанції ринкова вартість об`єкта оцінки без ПДВ станом на 30.04.2017 становить 4 653 300 грн. та ПДВ 930 660 грн., ціна продажу згідно договору купівлі- продажу - 5 583 960 грн.
Виходячи з приписів Закону України "Про судовий збір", судовий збір за подання даної касаційної скарги мав бути сплачений в сумі 175 926, 80 грн ((2 102 грн x 2 немайнові вимоги) + (5 583 960 грн х1,5% )) x 200%. 
До касаційної скарги додано платіжне доручення № 6570 від 25.05.2021 на суму 171 722,80 грн, отже скаржником сплачено судовий збір в неповному обсязі. 
З метою усунення допущених недоліків оформлення касаційної скарги скаржнику слід доплатити судовий збір у сумі 4 204 грн, який має бути перерахований за такими реквізитами: УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: 899998; номер рахунку (IBAN): UA288999980313151207000026007; код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)"; символ звітності банку: 207 та надати належні докази сплати судового збору касаційному суду.
Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України, у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Крім того, у касаційній скарзі викладено клопотання про зупинення дії рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2021 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2021. Однак враховуючи те, що касаційну скаргу скаржника залишено без руху, тобто питання про відкриття касаційного провадження наразі позитивно не вирішено, у суду відсутні підстави для розгляду на даний момент клопотання про зупинення дії.
Керуючись статтями 174, 234, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛембергМіт" залишити без руху до 06.08.2021.
2. Встановити Товариству з обмеженою відповідальністю "ЛембергМіт" строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали суду касаційної інстанції.
3. Товариству з обмеженою відповідальністю "ЛембергМіт" надати Касаційному господарському суду у складі Верховного Суду (вул.   О.  Копиленка, 6, м. Київ, 01016) докази про дату вручення даної ухвали суду касаційної інстанції.
4. У разі усунення недоліків документи направити на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: вул. О. Копиленка, 6, м. Київ, 01016 та всім іншим учасникам справи, додавши до заяви про усунення недоліків докази такого направлення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                    Є. В. Краснов