ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 р.	Справа № 520/18765/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бартош Н.С.,
Суддів: Григорова А.М. ,  Подобайло З.Г. ,
за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції: Панченко О.В.) від 15.03.2021 року по справі № 520/18765/2020
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо перерахунку пенсії позивачу з 01 січня 2018 року за пенсійною справою №2001024325;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо складання розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії позивачу за пенсійною справою №2001024325, складеного 15 жовтня 2020 року, яким була скасована доплата до пенсії з 01 січня 2018 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести повторний перерахунок пенсії позивачу з 01 січня 2018 року із врахуванням висновків Другого апеляційного адміністративного суду, викладених в постанові від 10.04.2019 року по справі №820/4655/18 та здійснити виплату позивачу суму недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01 січня 2018 року по 09 квітня 2019 року та з 01 листопада 2020 року однією сумою, з урахуванням виплачених сум.
В обґрунтування позову зазначив, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, пенсія призначена відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб". З 01.01.2018 року розмір пенсії позивача складав 9072,83 грн. В листопаді 2011 року позивач отримав пенсію в розмірі 7503,00  грн, у зв`язку з чим звернувся з письмовим запитом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про надання роз`яснень щодо зменшення пенсії та поновлення виплат у попередньому розмірі. Листом від 17.12.2020 року №2000-0203-8/106598 повідомив, що перевіркою пенсійної справи заявника виявлено розрахункові помилки та з 01.11.2020 року пенсійну справу приведено у відповідність. Позивач не погоджуючись із діями відповідача щодо перерахунку пенсії, звернувся до суду із даним позовом.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо перерахунку пенсії позивачу з 01 січня 2018 року, яке відбулось в 15 жовтня 2020 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести повторний перерахунок пенсії позивачу з 01 січня 2018 року із врахуванням висновків постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 10.04.2019 року по справі №820/4655/18 та здійснити виплату позивачу суму недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01 січня 2018 року по 09 квітня 2020 року та з 01 листопада 2020 року, з урахуванням виплачених сум.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Відповідач, не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити у відповідній частині постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи та невірно застосовані норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Вказує, що на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 10.04.2019 року по справі №820/4655/18 відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача з 27.12.2017 року. З 01.01.2018 року проведено перерахунок пенсії на виконання постанови КМУ №103 з урахуванням довідки про грошове забезпечення для перерахунку пенсії, наданою Харківським обласним військовим комісаріатом від 23.12.2018. При проведенні перерахунку для визначення суми підвищення пенсії було застосовано розмір пенсії, обчислений на виконання рішення суду, що призвело до переплати пенсії за період з 01.01.2018 по 31.10.2020 у розмірі 56584,22 грн. Без згоди пенсіонера утримання пенсії не проводилось. З 01.11.2020 пенсійну справу приведено у відповідність до законодавства.
Позивач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення,  а рішення суду першої інстанції – без змін.
Сторони про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.
Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України. (далі – КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Харківській області та отримує пенсію, передбачену Законом України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та, деяких інших осіб”. 
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.04.2019 року по справі №820/4655/18 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, що полягає у невключені до грошового забезпечення для обчислення пенсії за вислугу років позивачу такого виду грошового забезпечення, як щомісячна додаткова грошова винагорода та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області з 27 грудня 2017 року включити до грошового забезпечення для обчислення пенсії за вислугу років позивачу такий вид грошового забезпечення, як щомісячна додаткова грошова винагорода, відповідно до довідки, виданої 09 січня 2018 року №10/11 військовою частиною НОМЕР_1 , і провести виплати перерахованих сум пенсії.
На виконання судового рішення, відповідачем проведений перерахунок розміру пенсії позивача з 27.12.2017 року. Основний розмір пенсії на підставі протоколу перерахунку склав 8669,83 грн. Підсумок пенсії разом з доплатою учасника бойових дій склав 9072,83 грн.
Відповідно до розрахунку на доплату пенсію від 23.05.2019 року, з  грудня 2017 по 09 квітня 2019 нараховано доплату в розмірі 25537,28 грн. та внесено до Реєстру рішень суду, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.
Також, 23.05.2019 року протоколом перерахунку пенсії на підставі Постанови КМУ №103 від 21.02.2018 року, позивачу з 01.01.2018 року здійснений перерахований розмір пенсії який склав 9072,83 грн., з яких 7035,00 грн. – основний розмір пенсії, та доплата до попереднього розміру пенсії 1634,83 грн. на підставі п.4 постанови КМУ №103 від 21.02.2018 року.
Позивач вказує, що в листопаді 2020 року отримав пенсію в розмірі 7503,00  грн, у зв`язку з чим звернувся з письмовим запитом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про надання роз`яснень щодо зменшення пенсії та поновлення виплат у попередньому розмірі.
Листом від 17.12.2020 року №2000-0203-8/106598 відповідач повідомив, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2019 року по справі №520/1014/19 здійснено перерахунок пенсії. За перевіркою пенсійної справи заявника виявлено розрахункові помилки, та з 01.11.2020 року пенсійну справу приведено у відповідність. З наданих до листа ручного розрахунку ПКМУ №649 від 22.08.2018 на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №2001024325 за дорученням №Д2001023425/10 від 15.10.2020 року встановлено, що в результаті здійсненого перерахунку пенсії позивача за період з січень 2018 – жовтень 2020 року, сума доплати за рішенням суду становить -55584,22 грн. (не утримується без згоди пенсіонера).
Не погоджуючись з такими діями відповідача та здійсненим розрахунком доплати до пенсії, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.
Задовольнивши частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо перерахунку пенсії позивачу з 01 січня 2018 року, яке відбулось у жовтні 2020 року. В зв`язку з чим, суд дійшов висновку про наявність у відповідача обов`язку провести повторний перерахунок пенсії позивачу з 01 січня 2018 року із врахуванням висновків постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 10.04.2019 року по справі №820/4655/18 та здійснити виплату позивачу суму недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01 січня 2018 року по 09 квітня 2020 року та з 01 листопада 2020 року, з урахуванням виплачених сум.
Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 3    ст. 308 КАС України).
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наступне.
У відповідності до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разу повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХП від 09.04.1992 (далі - Закону № 2262-ХІІ).
Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону України №2262-ХІІ, перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.
Згідно із ч.4 ст.63 Закону України № 2262-XII (у редакції Закону України від 06.12.2016 року №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон № 1774-VIII), усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. 
Таким чином, Верховна Рада України делегувала Кабінету Міністрів України право встановлювати умови, порядок та розміри пенсійних виплат при перерахунку пенсій військовослужбовців, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, у зв`язку зі зміною грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, що узгоджується з повноваженнями Уряду України, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України.
Зазначені положення Закону № 1774-VIII набрали чинності з 1 січня 2017 року та рішенням Конституційного Суду України такими, що суперечать Конституції України (є неконституційними), не визнавались.
При цьому колегія суддів враховує, що у пункті 2.1 Рішення від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом, на що вказав Конституційний Суд України у Рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 у справі про постійне користування земельними ділянками. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.
У пункті 2.2 цього ж Рішення Конституційний Суд України вказав, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116 Конституції України).
У Рішенні від 02.03.1999 року № 2-рп/99 у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України звернув увагу на те, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України, здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади.
Отже, політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення проведення якої на підставі пункту 3 статті 116 Конституції України здійснюється Кабінетом Міністрів України.
В подальшому, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21.02.2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", пунктом 1 якої постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон) до 01 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".
Порядок проведення перерахунку пенсій встановлений  постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та внесення змін до  постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393"  (далі - Порядок №45), яка набрала чинності 20 лютого 2008 року.
Згідно із пунктами 1, 2, 3 Порядку №45, перерахунок раніше призначених відповідно до  Закону №2262-ХІІ  пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.
На підставі зазначеного в пункті 1 Порядку №45 рішення Кабінету Міністрів України Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Служба зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Адміністрація Держспецзв`язку, Адміністрація Держприкордонслужби, ДПтС, ДСНС (далі - державні органи) повідомляють у п`ятиденний строк Пенсійному фонду України про підстави перерахунку пенсій військовослужбовцям.
Пенсійний фонд України повідомляє у п`ятиденний строк з моменту надходження інформації від державних органів своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки).
Головні управління Пенсійного фонду України складають у десятиденний строк з моменту надходження зазначеної інформації списки за формою згідно із додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.
На підставі списків уповноважені органи готують для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.
Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.
Пунктом 4 Порядку №45 закріплено, що перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою  статті 51 Закону №2262-ХІІ. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Аналогічні положення закріплені також в наведених вище положеннях частини 4 статті 63 спеціального закону, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", згідно із якими, у разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами справи, що 23.05.2019р. відповідачем здійснений перерахунок пенсії позивача на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 10.04.2019 у справі №820/4655/18 та розмір пенсії з надбавками позивача склав 9072,83 грн.
Також, 23.05.2019 р. позивачу здійснений перерахунок пенсії з 01.01.2018 з посиланням на Постанову № 103 та розмір пенсії склав 7035,00 грн. з яких 1634,83 грн. доплата до попереднього розміру пенсії.
15.10.2020 року пенсія позивача повторно була перерахована з 01.01.2018 та її розмір склав 7438,00 грн. При цьому перерахунку сформовані розрахунки на утримання пенсії з 01.01.2018 по 09.04.2019 в сумі 25012,90 грн. та за період з 10.04.2019 по 31.10.2020 року в сумі 30571,32 грн.
Водночас,    здійснення перерахунку пенсії органами ПФУ має відбуватись безпосередньо на підставі спеціального закону, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, а саме, Закону №2262-ХІІ та Порядку №45, якими передбачено збереження розмірів раніше призначених пенсій в разі якщо внаслідок їх перерахунку, їх розміри є нижчими.
Враховуючи, що розмір пенсії позивача після перерахунку є нижчим за раніше призначений, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач, здійснивши такий перерахунок, не дотримався вимог закону, та протиправно зменшив розмір раніше нарахованої пенсії.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії відповідача щодо перерахунку пенсії позивачу з 01 січня 2018 року, яке відбулось 15 жовтня 2020 року є протиправними.
Як встановлено частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно зі ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому ЄСПЛ у рішенні від 29.06.2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
Також, як наголошується ЄСПЛ у рішенні по справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
Згідно Рішення ЄСПЛ по справі "Рисовський проти України" (Rysovskyyv. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.
На підставі вищевикладеного, з урахуванням визначеного статтею 8 Конституції України принципу верховенства права та встановлених статтею 2 КАС України завдань суду як державної правозахисної інституції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача провести повторний перерахунок пенсії позивачу з 01 січня 2018 року із врахуванням висновків постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 10.04.2019 року по справі №820/4655/18 та здійснити виплату позивачу суму недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01 січня 2018 року по 09 квітня 2020 року та з 01 листопада 2020 року, з урахуванням виплачених сум.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з наведених вище підстав.
Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд,- 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 по справі №520/18765/2020 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог  ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	Н.С. Бартош	
Судді	(підпис)  (підпис) 	А.М. Григоров    З.Г. Подобайло   	

Повний текст постанови складено  16.09.2021 року