Дата документу 30.07.2021 Справа № 326/899/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №326/899/21                                  Головуючий в 1 інст. Каряка Д.О.
Провадження №33/807/553/21                                                Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2021 року                                                         місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постановуПриморського районного суду Запорізької області від 8 червня 2021 р., якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого в ПСП «Агрофірма Лан», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір. 

Згідно з оскаржуваною постановою, 17.05.2021 о 07.25 годині по вул. Морській в м. Приморськ, ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ 1102 д/н НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , вказує на незаконність постанови суду, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що він був позбавлений можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки судом, всупереч вимогам ст.268 КУпАП, розглянуто справу за відсутності особи, яка притягується до адмінвідповідальності, що є також порушенням ст. 6 ЄКПЛ. Зазначає, що він не відмовлявся від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, при цьому, свідків взагалі не було, а згодом, поліцейським було знайдено лише одного свідка. Звертає увагу, що він не вживав ні алкогольних ні наркотичних засобів, на пропозицію поліцейського він написав про вживання пива, оскільки поспішав на роботу. Вказує, що у протоколі суть адміністративного правопорушення не відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, копію якого йому не було надано. Крім того, стягнення у виді позбавлення права керування на 1 рік позбавить його можливості отримувати дохід від роботи з використанням автомобілю. 
Враховуючи викладене, просить скасувати постанову районного суду, а провадження по справі за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу,перевіривши доводи скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.
Відповідаючи на доводи апеляційної скарги щодо порушення судом вимог ст. 268 КУпАП, оскільки справу було розглянуто у відсутність ОСОБА_1 апеляційна інстанція виходить із наступного.
Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» в п.41 наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був присутнім при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 161861 від 17.05.2021 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).
В протоколі зазначено, що розгляд адміністративної справи відбудеться у Приморському районному суді Запорізької області, отже, ОСОБА_1 був попереджений про те, що йому слід очікувати виклику з суду, що підтверджується його особистим підписом (а.с.1).
Отже, ОСОБА_1 був попереджений про те, що йому слід очікувати виклику до Приморського районного суду Запорізької області.
Судом першої інстанції здійснювалися виклики ОСОБА_1 за адресою, вказаною в протоколі, а саме: АДРЕСА_1 , яка між тим зазначена і у апеляційній скарзі, однак поштовий конверт із судовою повісткою повернувся до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.11).
Отже, ОСОБА_1 був обізнаний про судовий розгляд та зобов`язаний цікавитись відомостями про рух справи про адміністративне правопорушення.
Крім того, інформація про завчасне публікування списків справ, призначених до розгляду в кожному суді України, у тому числі в Приморському районному суді Запорізької області, на офіційному сайті, дошці об`яв, є загальновідомою.
За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП, суд першої інстанції на законних підставах здійснив судовий розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 .
Крім того, права передбаченіст. 268 КУпАП були поновленні ОСОБА_1 шляхом поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови суду та виклику до суду апеляційної інстанції. Суд апеляційної інстанції переконався у обізнаності ОСОБА_1 про судовий розгляд справи та надання йому можливості бути присутнім в суді апеляційної інстанції, надавати пояснення і користуватися передбаченими ст.268 КУпАП правами. Реалізації зазначених прав пов`язана виключно із волевиявленням особи і останній їх реалізував у суді апеляційної інстанції.
Перевіряючи законність постановленого судом рішення, суд виходить з того, що відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ці вимоги закону судом першої інстанції виконані не були.

Так, статтею 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як видно з матеріалів справи, працівниками поліції інкриміновано ОСОБА_1 відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, вимоги про що були заявлені ними у зв`язку з виявленням у водія ознак алкогольного сп`яніння у виді: запах алкоголю з порожнини рота.

З наведеними обставинами суд першої інстанції погодився та встановив їх у постанові, визнавши ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Звертаючись до змісту оскаржуваної постанови, слід констатувати відсутність жодного належного обґрунтування висновку районного суду про доведеність провини ОСОБА_1 , що вочевидь не надає можливості стверджувати про законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення.

Між тим, визнаючи вину ОСОБА_1 доведеною, суд не перевірив належним чином докази на підтвердження законності вимог працівників поліції та обґрунтованості їх підозр щодо перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, а також щодо дотримання процедури огляду, передбаченої ст. 266 КУпАП.

Так, умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).

Відповідно до ч. 2 розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснив, що зазначеного дня о 7 годині ранку він їхав на роботу, його зупинили працівники поліції, він показав свої документи. При спілкуванні працівник поліції сказав, що в нього присутній запах «перегара», на що він заперечив. При цьому, пройти огляд на місці за допомогою спец приладу йому не пропонували, а при складанні протоколу саме працівник поліції вказав написати про вживання пива, а оскільки він поспішав на роботу, це прискорить вирішення питаня, на що він погодився. 

З оглянутого відеозапису не вбачається наявність явних ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , на ньому лише зафіксовано, що після зупинки автомобілю працівник патрульної поліції одразу ж запропонував ОСОБА_1 пройти огляд в медичному закладі. Звертає на себе увагу мова та поведінка ОСОБА_1 , яка є адекватною та не надавала будь-яких об`єктивних підстав для висновку про наявність ознак алкогольного сп`яніння. 

При цьому, оглянуте відео наочно демонструє, що працівник патрульної поліції не пропонуючи пройти на місці зупинки транспортного засобу відповідний огляд за допомогою спеціального технічного засобу, одразу вказав на необхідність пройти огляд в медичному закладі, що вочевидь вимагало тривалого часу і ставило водія у незручне становище в порівняння із тим, якби ОСОБА_1 була надана можливість пройти цей огляд на місці зупинки.

Отже, на переконання апеляційного суду відсутні об`єктивні дані, які б ставили під сумнів тверезий стан ОСОБА_1 , вказували б на будь-яку ознаку його перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, працівниками поліції не було запропоновано водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки, що засвідчує не дотримання передбаченої ст. 266 КУпАП процедури проходження огляду, а сукупність виявлених обставин вказує на штучність створеної ситуації, яка була для водія несприятливою і через запізнення на роботу водій, за відсутності альтернативи, вимушено обрав відмову від проходження огляду.

Слід також відмітити і відсутність у матеріалах справи письмових пояснень свідків зазначених у протоколі, прізвища яких через нерозбірливий почерк не можливо достименно встановити.

Отже, наведені обставини вказують на недотримання процедури огляду вимогам ст. 266 КУпАП.

За вимогами ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан сп`яніння проведений із порушенням чинного порядку визнається недійсним.

З урахуванням наведених обставин та приймаючи до уваги вимоги ч. 1, ч. 2, ч. 5 ст. 266 КУпАП апеляційний суд дійшов висновку, що огляд на стан сп`яніння було проведено з істотними порушеннями, що є підставою для визнання встановленого факту відмови  ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння недійсним.

Враховуючи вищевикладені обставини, приходжу до висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак і відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, вважаю необхідним постанову судді скасувати, а провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення в діях останнього.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Приморського районного суду Запорізької області від 8 червня 2021 р., якою  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого  ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Постановити нову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                                        М.С. Тютюник