Справа № 144/748/17
Провадження № 22-ц/801/1321/2021
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Герман О. С.
Доповідач:Панасюк О. С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року	Справа № 144/748/17	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),
суддів Берегового О. Ю., Ковальчука О. В.,
з участю секретаря судового засідання Француза М. Г., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного нотаріуса Теплицької державної нотаріальної контори Лужанської Тетяни Володимирівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про визнання протиправною бездіяльності державного нотаріуса у не вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Теплицького районного суду Вінницької області у складі судді Германа О. С. від 15 квітня 2021 року, –

встановив:

        ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, за яким просила:
-визнати протиправною бездіяльність державного нотаріуса Теплицької державної нотаріальної контори Вінницької області Лужанської Т. В., що виразилась у невчиненні нотаріальної дії – не видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом (за правом представлення) на земельну ділянку, площею 2,1595 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Залузької сільської ради Теплицького району Вінницької області, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 баби ОСОБА_3 ;
-зобов`язати державного нотаріуса Теплицької державної нотаріальної контори Вінницької області Лужанську Т. В. видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом (за правом представлення) на земельну ділянку, площею 2,1595 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Залузької сільської ради Теплицького району Вінницької області, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 баби ОСОБА_3 .
       На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба ОСОБА_3 , внаслідок чого відкрилася спадщина у виді земельної ділянки, площею 2,1595 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Залузької сільської ради Теплицького району Вінницької області. Вона звернулась до Теплицької державної нотаріальної контори Вінницької області із заявою про прийняття спадщини впродовж шести місяців з часу її відкриття і 15 грудня 2015 року державний нотаріус Лужанська Т. В. зареєструвала спадкову справу № 583666716, номер у нотаріуса 428/2015.
Після звернення із заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини 26 серпня 2016 року державний нотаріус Лужанська Т. В. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, мотивовану тим, що померла ОСОБА_3 після вчинення заповіту від 09 вересня 2010 року, на підставі якого ОСОБА_1 мала спадкувати майно померлої, 23 квітня 2015 року склала заповіт на ОСОБА_2 . Вона також зверталась із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, за правом представлення після смерті її батька – сина спадкодавниці, який помер раніше, але також отримала відмову, оскільки нотаріус вважали ОСОБА_2 таким, що прийняв спадщину, посилаючись на довідку Залузької сільської ради Теплицького району Вінницької області від 05 лютого 2016 року, за якою на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 проживала в АДРЕСА_1 разом із онуком ОСОБА_2 . Вважала, що нотаріус не повинна була брати її до уваги, тому що ОСОБА_2 є громадянином Російської Федерації, постійно там проживає, натомість ОСОБА_3 навпаки проживала з нею у м. Умані Черкаської області, про що надала відповідні докази.
       Рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 15 квітня 2021 року у позові відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що державним нотаріусом Теплицької державної нотаріальної контори Вінницької області Лужанською Т. В. вчинено нотаріальну дію щодо відмови ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину (за правом представлення) матеріали на земельну ділянку, площею 2,1595 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Залузької сільської ради Теплицького району Вінницької області, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 баби ОСОБА_3 у відповідності до положень Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 2965 (далі Інструкція) у редакції, що діяла на час вчинення нотаріальної дії. 
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 лютого 2021 року скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. 
       На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на ті ж обставини, що і в позовній заяві. Зазначала, що суд прийшов до помилкового висновку про вчинення нотаріусом нотаріальної дії у відповідності но положень норм Закону України «Про нотаріат» та Інструкції, оскільки у справі відсутня постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона підлягає задоволенню частково з огляду на таке.
Частинами першою – четвертою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення або змінює рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права (стаття 376 ЦПК України).
Судом встановлено, що 15 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Теплицької державної нотаріальної контори Вінницької області із заявою про прийняття спадщини за заповітом № 123 від 09 вересня 2010 року, посвідченим секретарем Залузької сільської ради Теплицького району Вінницької області Ганай А. А., після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 баби ОСОБА_4 Теплицькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа до майна померлої ОСОБА_4 № НОМЕР_1 , номер у нотаріуса 428/2015. 22 грудня 2015 року до Теплицької державної нотаріальної контори Вінницької області надійшла заява ОСОБА_5 про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Животовською Н. Г. 04 листопада 2013 року за номером 4705. За даними спадкового реєстру був виявлений заповіт від імені померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 № 62 від 23 квітня 2015 року, посвідчений секретарем Залузької сільської ради Теплицького району Вінницької області Ганай А. А. Згідно з довідкою Залузької сільської ради Теплицького району Вінницької області від 05 лютого 2016 року на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 проживала в АДРЕСА_1 разом із онуком ОСОБА_2 . 
Згідно зі статтею 49 Закону України «Про нотаріат» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо:
1) вчинення такої дії суперечить законодавству України;
2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії;
3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії;
4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства;
5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень;
6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності;
7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення;
8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням;
9) в інших випадках, передбачених законом.
Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону.
Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.
На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.
Відповідно до пунктів 3, 4 Глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.
У постанові про відмову зазначаються:
дата винесення постанови;
прізвище, ініціали нотаріуса, який виніс постанову, найменування та місцезнаходження державної нотаріальної контори або найменування нотаріального округу та адреса розташування робочого місця приватного нотаріуса;
прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, місце її проживання або найменування і місцезнаходження юридичної особи;
про вчинення якої нотаріальної дії просила особа, що звернулася до нотаріуса (короткий зміст прохання);
причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство;
порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства.
Нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.
Тобто закон пов`язує виникнення обов`язку нотаріуса винести постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії із вимогою особи, якій відмовлено у її вчиненні.
Як видно зі змісту відзиву завідувачки Теплицької державної нотаріальної контори Вінницької області Лужанської Т. В. на позовну заяву ОСОБА_1 (викладеного у формі заперечення) ОСОБА_1 двічі зверталась із заявою про видачу свідоцтва про спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 баби ОСОБА_4 : ІНФОРМАЦІЯ_2 та 23 листопада 2016 року. Зміст заяви від 23 листопада 2016 року очевидно свідчить про те, що ОСОБА_1 не погоджувалась із мотивами прийняття нотаріусом рішення про відмову у видачі їй свідоцтва про право на спадщину, однак постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії у матеріалах спадкової справи (копія якої долучена до справи) немає, а тому з висновком суду першої інстанції про те, що нотаріус Лужанська Т. В. відмовляючи у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину діяла у спосіб та в порядку, передбачених законом погодитись не можна.
Разом з тим, згідно з частиною першою статті 15, частиною першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Тлумачення статті 50 Закону України «Про нотаріат» свідчить, що при задоволенні позову про оспорення бездіяльності нотаріуса щодо відмову у вчиненні нотаріальної дії суд не може зобов`язати нотаріуса вчиняти нотаріальні дії, оскільки такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до Закону України «Про нотаріат» і належать до його компетенції (до такого по суті висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 17 березня 2021 року у справі № 761/36415/18, провадження № 61-15155св20).
Зі змісту позовних вимог та матеріалів справи видно, що фактично існує спір про право на спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , якого нотаріус вважає таким, що прийняв спадщину і який не був залучений до участі у цій справі.
Оскільки зобов`язання нотаріуса вчинити нотаріальну дію, зокрема видати свідоцтво про право на спадщину, виходить за межі повноважень суду, а саме по собі визнання протиправною бездіяльності нотаріуса, вираженої у відмові видати таке свідоцтво не забезпечує поновлення права позивачки на спадкування, тому що не тягне за собою будь-яких юридично значимих для неї наслідків, то обраний ОСОБА_1 спосіб захисту її права на спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 ефективним визнати не можна.
Натомість, відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошена померлою (частини перша, друга статті 1220 ЦК України)
Згідно з частинами першою, п`ятою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Тобто внаслідок спадкування на майно, яке належало спадкодавцеві на праві власності, право власності на це майно у спадкоємця виникає з часу відкриття спадщини.
Частиною першою статті 328 ЦК України установлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Отже, ефективним способом захисту прав спадкоємця, який вважає себе таким, що прийняв спадщину, є вимога до інших спадкоємців (в разі їх відсутності, усунення їх від спадкування чи неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття до відповідної територіальної громади за місцем відкриття спадщини (стаття 1277 ЦК України)) про визнання права власності на спадкове майно.
Таким чином, ураховуючи те, що суд помилково мотивував рішення тим, що нотаріус дотрималась вимог закону приймаючи рішення про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 , неправильно установив правовідносини сторін та норми матеріального права, якими вони регулюються, але прийшов до правильного по суті висновку про відмову у позові, рішення необхідно змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд, – 

постановив:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовільнити частково.
       Рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 15 квітня 2021 року змінити у мотивувальній частині, виклавши її у редакції цієї постанови.
       В решті рішення залишити без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий                                                        О. С. Панасюк

Судді:                                                                О. Ю. Береговий

                                                                       О. В. Ковальчук