ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року 
м. Київ
справа № 580/90/20
адміністративне провадження № К/9901/1988/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Хохуляка В.В.,
суддів: Бившевої Л.І.,  Ханової  Р.Ф., 
розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції справу №580/90/20 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправним та скасування наказу, касаційне провадження у якій відкрито за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 22.06.2020 ( Трофімова Л.В. ) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2020 (Головуючий суддя Кучма А.Ю., судді: Аліменко В.О., Безименна Н.В.).

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП    ОСОБА_1 ) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області (далі - Головне управління ДФС у Черкаській області) про визнання протиправним та скасування наказу від 07.03.2019 №498 «Про проведення документальної планової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ».

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 22.06.2020, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2020, відмовлено у відкритті адміністративного провадження.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті адміністративного провадження, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав застосування пункту 4 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України, в редакції, чинній на час розгляду справи в судах попередніх інстанцій) та відмовив у відкритті провадження у справі з огляду на аналогічні предмет, підстави та ті ж самі сторони щодо визнання протиправним і скасування наказу від 07.03.2019 №498 «Про проведення документальної планової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 » у справах №580/2466/19 та №580/170/20 і у справі, що розглядається. 

Апеляційний суд повністю підтримав висновки суду першої інстанції зазначивши, що при постановленні ухвали про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ФОП ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування наказу від 07.03.2019 №498 «Про проведення документальної планової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 » судом першої інстанції порушень норм процесуального законодавства допущено не було.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій,                               ФОП ОСОБА_1 звернулась з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 15.03.2021 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ФОП ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 22.06.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2020 у справі №580/90/20.

У касаційній скарзі позивач не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню. Додає, що суди порушили норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень у справі. Позивач, зокрема вказує, що оскаржувані судові рішення ухвалені без врахування висновків Великої Палати Верховного Суду викладених у постанові від 11.04.2018, справа №П/9901/432/18 і висновків Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 13.02.2020, справа №540/2289/19; наголошує, що у справі №580/90/20 та у справі №580/170/20 не збігаються сторони (відповідачі) та підстави позову, тобто вони не є тотожними, а отже підстави для відмови у відкритті відсутні. З огляду на вказане, позивач просить скасувати оскаржувані судові рішення, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Письмового відзиву на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходило, що не перешкоджає її подальшому розгляду.

Спірним у цій справі є визнання протиправним та скасування наказу від 07.03.2019 №498 «Про проведення документальної планової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ».

Переглядаючи ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із частиною першою статті 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Таким спором відповідно до наведеної норми визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю тотожні за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Отже, достатньою та необхідною правовою підставою для відмови у відкритті провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 170 КАС України є перебування у провадженні адміністративного суду справи про тотожний публічно-правовий спір (між тими же сторонами, про той же предмет і з тих же підстав).

Черкаський окружний адміністративний суд постановляючи ухвалу від 22.06.2020 встановив:

- згідно відомостей з ЄДРСР 28.01.2020 Черкаським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі №580/170/20 за позовом ФОП ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Черкаській області, в якому просить: визнати протиправними дії відповідачів по включенню фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на 2019 рік; визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління ДФС у Черкаській області від 07.03.2019 № 498 «Про проведення документальної планової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 »; визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Черкаській області щодо проведення з 27.05.2019 планової невиїзної документальної перевірки ФОП ОСОБА_1 та складання за її результатами акта перевірки від 24.06.2019 № 361/23-00-13-0214/ НОМЕР_1 . Ухвалою від 02.04.2020 провадження у справі № 580/170/20 було зупинено на момент розгляду цієї справи;

- з комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» встановлено, що у позовній заяві у справі №580/170/20, що надійшла до Черкаського окружного адміністративного суду 14.01.2020 за вх. № 1119/20 ФОП ОСОБА_1 у обґрунтування позовних вимог зазначено про відсутність правових підстав для призначення саме  невиїзної перевірки позивача у травні 2019 року, у зв`язку з чим оскаржуваний наказ є протиправним;

- ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.04.2020 у справі №580/2466/19 (ЄДРСР 88776460) відкладено розгляд апеляційної скарги                       ФОП ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28.10.2019 у справі за адміністративним позовом ФОП ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування наказу до закінчення строку карантину встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширення на території України коронавірусу COVID-19». У позовній заяві у справі №580/2466/19 (ЄДРСР 83626819) до Головного управління ДФС у Черкаській області, позивач просить визнати протиправним та скасувати наказ №498 від 07.03.2019 «Про проведення документальної планової невиїзної перевірки фізичної ФОП ОСОБА_1 ».

З вказаними даними погодився і суд апеляційної інстанції додавши, що відмінність позовних вимог у справах №580/170/20 та №580/90/20 зводиться лише до того, що в першій справі вони викладені у більш широкому колі, однак суть вимоги про визнання протиправним та скасування наказу від 07.03.2019 №498 залишається незмінною та однаковою для обох справ. Також, залучення додаткових відповідачів чи третіх осіб до справи не змінює суті та підстави саме цієї вимоги.

Отже судами попередніх інстанцій встановлено, що у справах №580/2466/19 та №580/170/20 і цій справі №580/90/20 беруть участь, зокрема ті самі сторони                   (ФОП ОСОБА_1 та ГУ ДФС у Черкаській області), спір виник щодо того самого предмету (визнання протиправним та скасування наказу від 07.03.2019 №498 «Про проведення документальної планової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 ») та з тих самих підстав (у обґрунтування позовних вимог зазначено про відсутність правових підстав для призначення саме невиїзної перевірки позивача у травні 2019 року).

Слід зазначити, що подібність справ і відносин визначається за такими основними критеріями: суб`єктним, об`єктним і змістовним. Необхідно враховувати суб`єктний склад учасників відносин, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору); об`єкт і предмет правового регулювання, однаковість матеріально-правового регулювання спірних правовідносин, умови застосування правових норм (зокрема, щодо часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин); предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог, установлені судом фактичні обставини.

Тож, позови вважаються тотожними, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються не тотожними і суддя не вправі відмовити у відкритті провадження у справі.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 05.12.2019 справа №826/3678/16.

У широкому змісті підставою адміністративного позову визнаються обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. До таких обставин можна віднести такі юридичні факти, які підтверджують наявність або відсутність спірних правовідносин між сторонами та наявність порушення прав, свобод чи інтересів позивача.

При цьому, підставою позову можуть бути тільки юридичні факти, які тягнуть певні правові наслідки, а саме: виникнення, зміну та припинення правовідносин. Натомість фактичні дані справи до підстав позову не відносяться, оскільки такі лише підтверджують наявність або відсутність тих юридичних фактів, які складають підставу позову.

Отже, заявляючи про наявність різних підстав позову у справах №580/2466/19, №580/170/20 та у справі, що розглядається, позивач описує додаткові доводи на обґрунтування заявлених позовних вимог про скасування наказу, якими він міг доповнити свій первинний позов на підготовчій стадії розгляду справи. Такі обставини (фактично доводи) не утворюють нових підстав позову та не зумовлюють необхідності заявляти новий позов.

Щодо доводів позивача, що оскаржувані судові рішення ухвалені без врахування висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 11.04.2018, справа №П/9901/432/18 і висновків Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 13.02.2020, справа №540/2289/19, Суд зазначає, що судами попередніх інстанцій проаналізовано та вірно встановлено сторони, предмет і підстави у даній справі. 

Крім того, у постанові від 11.04.2018 справа №9901/432/18 Велика Палата Верховного Суду погоджується з рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду щодо наявності передбаченої пунктом 4 частини першої статті 170 КАС підстави для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, оскільки при зміні однієї альтернативної позовної вимоги іншою або при виділенні з позову, який уже заявлено, частини позовних вимог в окремий позов тотожність предмета позову зберігається.

За таких умов, колегія суддів, перевіряючи законність і обґрунтованість рішень судів попередніх інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги, приходить до висновку, що дані судові рішення ухвалені з додержанням норм процесуального права.

Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій ухвалені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359  Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 22.06.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2020  у справі №580/90/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді	В.В. Хохуляк Л.І. Бившева   Р.Ф. Ханова