СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2021 р.                                                                           Справа № 922/4001/20  

          Колегія суддів у складі: головуючий суддя Бородіна Л.І., суддя Геза Т.Д., суддя  Мартюхіна Н.О.,
за участю секретаря судового засідання Дзюби А.О.,
за участю представників сторін:
від позивача: Корольов І.О., начальник юридичної служби – на підставі наказу від 15.03.2021 №53 та функціональних обов`язків начальника юридичної служби Центральної бази ВТК, затверджених  19.05.2021;
від відповідача – не з`явився;
розглянувши апеляційну скаргу Центральної бази виробничо-технологічної комплектації Національної гвардії України, м. Київ,
на рішення Господарського суду Харківської області від 12.04.2021 (суддя Калініченко Н.В.), ухвалене в приміщенні Господарського суду Харківської області в м.Харкові об 11:50 год,    повний текст якого складений 19.04.2021,
у справі №922/4001/20
за позовом: Центральної бази виробничо-технологічної комплектації Національної гвардії України, м. Київ, 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «АК Будярмарок», м.Харків,
про стягнення 110844,06грн,
ВСТАНОВИЛА:
Рішенням Господарського суду Харківської області від 12.04.2021 у справі №922/4001/20 у задоволенні позову відмовлено повністю (т.2 а.с.48-56).
Рішення місцевого господарського суду з посиланням на статті 11, 13, 16, 203 ЦК України мотивовано тим, що вимога щодо визнання наявності права на стягнення зайво сплачених коштів за договором від 08.12.2015 №115 не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки до повноважень останнього не входить встановлення фактів, що мають юридичне значення. Також суд зазначив, що господарські суди порушують провадження у справах за позовами, в основі яких правова вимога – спір про право, що виникає з матеріальних правовідносин; суд дійшов висновку, що вимога про визнання наявності права на стягнення коштів не є способом прав і законних інтересів суб`єкта господарювання; позивач прагне досягти правової визначеності, тобто прагне підтвердження судом юридичного факту, з яким пов`язуються певні дії (стягнення грошових коштів), що не призведе до відновлення порушеного права позивача, тобто є неефективним способом захисту. 
В частині позовних вимог про стягнення надміру сплачених коштів рішення місцевого господарського суду мотивовано недоведеністю позивачем тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог до відповідача. 
Центральна база виробничо-технологічної комплектації Національної гвардії України з рішенням місцевого господарського суду не погодилась та 11.05.2021 звернулась до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати (змінити) рішення Господарського суду Харківської області від 12.04.2021 у справі №922/4001/20, розглянути справу з урахуванням заяви   про зміну предмета позову від 01.03.2021, визнати частково недійсним укладений між Базою виробничо-технологічної комплектації Національної гвардії України та ТОВ «АК Будярмарок» договір від 08.12.2015 №115 в частині сплати коштів із завищенням внаслідок застосування кошторисних норм, поточних цін, розцінок в сумі 110844,06грн та стягнути з ТОВ «АК Будярмарок» на користь позивача надміру сплачені грошові кошти в сумі 110844,06грн за договором від 08.12.2015 №115, судові витрати покласти на відповідача.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на те, що в ході здійснення Департаментом внутрішнього аудиту Міністерства внутрішніх справ України перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності Бази ВТК за період з 01.01.2015 по 30.09.2019 встановлено факт надмірної сплати коштів за виконані роботи під час розроблення виконавцем проектно-кошторисної документації за договором від 08.12.2015 №115, що стало підставою для звернення до суду з позовом про повернення надміру сплачених коштів за виконані проектні роботи за цим договором. Скаржник вважає, що враховуючи висновки аудиту у діях відповідача наявний обман, тобто навмисне введення підрядником замовника в оману щодо обставин, які мають істотне значення, а саме шляхом надання підрядником замовнику хибних розрахунків кошторисної вартості розробленої проектної документації, не у відповідності до норм ДБН, що призвело до надлишкової оплати за виконані роботи за договором у сумі 110844,06грн.  Крім того, скаржник вказує на те, що 01.03.2021 позивачем подано заяву про зміну предмета позову; судом не враховано, що обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача як у позовній заяві, так і в заяві про зміну предмета позову, є наявність збитків у вигляді зайво сплачених коштів за договором від 08.12.2015 №115 у зв`язку з введенням в оману замовника в частині визначення розрахункової бази, які в свою чергу не були зміненими. 
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.06.2021 у зв`язку з відпустками судді Здоровко Л.М. та судді Плахова О.В.  для розгляду справи №922/4001/20 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Бородіна Л.І., суддя Геза Т.Д., суддя Шевель О.В.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.06.2021 у зв`язку з відпусткою судді Шевель О.В.  для розгляду справи №922/4001/20 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Бородіна Л.І., суддя Геза Т.Д., суддя Мартюхіна Н.О.
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив розглянути справу з урахуванням заяви   про зміну предмета позову від 01.03.2021, визнати частково недійсним укладений між Базою виробничо-технологічної комплектації Національної гвардії України та ТОВ «АК Будярмарок» договір від 08.12.2015 №115 в частині сплати коштів із завищенням внаслідок застосування кошторисних норм, поточних цін, розцінок в сумі 110844,06грн та стягнути з ТОВ «АК Будярмарок» на користь позивача надміру сплачені грошові кошти в сумі 110844,06грн за договором від 08.12.2015 №115. При цьому зазначив, що роботи за договором від 08.12.2015 №115 виконані відповідачем  в повному обсязі та прийняті позивачем; позивач не був позбавлений самостійно перевірити порядок формування ціни договору, однак у штаті позивача не було відповідного кваліфікованого працівника для здійснення відповідних дій.
Відповідно до частини 7 статті 120 ГПК України відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Поштова кореспонденція надіслана останньому за адресою, визначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак поштовий конверт з довідкою за формою ф.20 з відміткою “адресат відсутній за вказаною адресою” повернувся суду апеляційної інстанції. Крім того, судом вчинені інші дії з метою повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, зокрема, розміщено відповідне повідомлення на веб-сайті Східного апеляційного господарського суду. 
          Враховуючи належне повідомлення сторін про час та місце засідання суду, а також те, що явка представників сторін не була визнана судом обов`язковою, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами без участі представника відповідача. 

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

08.12.2015 між Базою ВТК  Національної гвардії України (замовником), назва якої змінена на Центральну базу виробничо-технологічної комплектації Національної гвардії України (надалі Центральна база ВТК) та ТОВ "Архітектурний дім" (виконавцем), назву якого змінено на ТОВ "АК Будярмарок", про що 19.11.2019 внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань,   укладений договір на виконання проектних робіт №115, п.1.1 якого встановлено, що виконавець зобов`язується власними силами та засобами за завданням замовника розробити проектну документацію на будівництво 4-х 40-квартирних будинків на території Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в м. Вишгород Київської області згідно з умовами цього договору, а замовник зобов`язується прийняти результати таких робіт – проектну документацію та здійснити їх оплату на умовах цього договору (т.1,а.с.31-35).
Відповідно до п.1.2 цього договору роботи за цим договором виконуються на основі завдання на проектування та містобудівних умов і обмежень, що надаються замовником виконавцю. 
Згідно з п.1.4 цього договору виконання робіт виконавцем, їх приймання та перевірка замовником здійснюється виходячи з вимог завдання на проектування, інших вихідних даних, наданих замовником, норм ДБН та чинного законодавства України.  
У п.2.1 цього договору встановлено, що ціна договору визначається кошторисом (зведений кошторис та протокол погодження твердої ціни додається), що є невід`ємною частиною договору і включає всі необхідні витрати виконавця, пов`язані з виконанням робіт. 
Договірна ціна є приблизною та становить 411401,10грн, у тому числі ПДВ -68566,85грн (п.2.2 цього договору).
Пунктом 2.3 цього договору встановлено, що до загального обсягу робіт та їх вартості входять витрати, пов`язані з отриманням довідникової інформації, технічної інформації, інших даних (у разі необхідності).
Згідно з п.3.3 цього договору датою закінчення виконання робіт вважається дата підписання сторонами актів здавання-приймання створеної згідно умов цього договору проектної документації. 
Пунктом 4.1 цього договору встановлені права замовника, зокрема: відмовитись від прийняття закінчених робіт у разі виявлення істотних недоліків, які виключають можливість їх використання в зв`язку з невідповідністю вихідним даним та договору і не можуть бути усунені виконавцем; здійснювати у будь-який час, не втручаючись у господарську діяльність виконавця, контроль за ходом, якістю та обсягами виконаних робіт; відмовитись від цього договору в будь-який час до закінчення виконання робіт, оплативши виконавцю фактично виконану їх частину.   
Виконавець зобов`язаний: брати участь у проведенні державної експертизи проектно-кошторисної документації; виконувати роботи відповідно до вихідних даних для проведення проектування та згідно з цим договором в строк, обумовлений п.3.2 цього договору за умови своєчасної оплати відповідно до додатку 2 цього договору; погодити проектну документацію з замовником, а в разі відхилення від вимог містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, технічних умов – також з уповноваженими органами державної влади (п.4.2 цього договору). 
Пунктами 6.3-6.5 цього договору встановлено, що після виконання робіт та надання проектно-кошторисної документації виконавцем, сторони протягом п`яти робочих  днів підписують акт. Оплата робіт здійснюється протягом семи днів з моменту підписання акту уповноваженими представниками сторін. У випадку наявності зауважень з боку замовника до виконаних виконавцем робіт за цим договором, замовник повинен протягом п`яти  робочих днів  надати виконавцеві письмово обґрунтовані зауваження до них.  
Додатком № 1 до договору від 08.12.2015 №115 є зведений кошторис на проектні роботи: Будівництво 4-х 40-квартирних житлових будинків на території Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України у м. Вишгороді Київської області, в якому сторони погодили вартість виконуваних робіт, що становить 411401,10грн з ПДВ (т.1,а.с.36). 
Підрядником складені та затверджені наступні додатки до договору: кошторис №1 на проектні роботи  №1 на будівництво 4-х 40-квартирних житлових будинків на території Військової частини №3027 у м. Вишгороді Київської області, із визначеною вартістю на проектні роботи у сумі 340343,87грн з ПДВ; кошторис №2 на проектні роботи щодо протирадіаційного укриття 4-х 40-квартирних житлових будинків на території Військової частини №3027 і м. Вишгороді Київської області на суму 12315,84грн з ПДВ; кошторис №3 на проектні (вишукувальні) роботи з газопостачання 4-х 40-квартирних житлових будинків на території Військової частини №3027 у м. Вишгороді Київської області на суму 43735,89грн з ПДВ; кошторис №4 на проектні (вишукувальні) роботи щодо споруди для біологічного очищення міських стічних вод на аеротенках продуктивністю 50 м3/год для 4-х 40-квартирних житлових будинків на території Військової частини №3027 у м. Вишгороді Київської області на суму 12773,36грн з ПДВ; кошторис №5 на проектні роботи на будівництво 4-х 40-квартирних житлових будинків на території Військової частини №3027 у м. Вишгороді Київської області у сумі 2232,13грн з ПДВ (т.1, а.с.37-42).
У додатку 2 до договору від 08.12.2015 №115 визначено графік виконання та оплати робіт проекту будівництва 4-х 40-квартирних будинків на території Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в м. Вишгород Київської області (т.1,а.с.43).
У додатку №3  до договору від 08.12.2015 №115 сторони погодили протокол узгодження договірної ціни на проектування та встановили, що між сторонами досягнуто згоди про розмір договірної ціни на виконання робіт в сумі 411401,10грн (т.1, а.с.44).
Також, між сторонами спору погоджено завдання на проектування об`єкта будівництва 4-х 40-квартирних житлових будинків на території Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в м. Вишгород Київської області, яке затверджено начальником управління розквартирування і капітального будівництва логістики Головного управління Національної гвардії України (т.1, а.с.45-49).
09.06.2016 між сторонами договору укладена додаткова угода № 1 до договору №115, в якій сторони дійшли згоди викласти п.2.2 договору в наступній редакції: ”Договірна ціна становить 480571,61грн, у тому числі ПДВ  - 80095,27грн” (т.1,а.с.50).
У додатку №1 до додаткової угоди №1 до договору від 08.12.2015 №115  сторони погодили зведений кошторис на проектні роботи: Будівництво 4-х 40-квартирних будинків на території Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в м. Вишгород Київської області та встановили, що загальна ціна робіт становить 480571,61грн (т.1, а.с.51).
Також відповідачем сформовані: кошторис №1 на проектні роботи щодо будівництва 4-х 40-квартирних житлових будинків на території Військової частини №3027 у м. Вишгороді Київської області у сумі 440738,56грн з ПДВ, кошторис № 2 на проектні роботи щодо протирадіаційного укриття 2-х 40-квартирних житлових будинків на території Військової частини №3027 у м. Вишгороді Київської області на суму 12959,98грн з ПДВ, кошторис №3 на проектні роботи щодо споруди біологічного очищення міських стічних вод на аеротенках продуктивністю 50 м3/год. для 4-х 40-квартирних житлових будинків на території Військової частини №3027 у м. Вишгороді Київської області на суму 5737,95грн з ПДВ, кошторис №4 на проектні роботи щодо пожарних резервуарів з насосного для 4-х 40-квартирних житлових будинків на території Військової частини №3027 у м. Вишгороді Київської області на суму 6610,03грн з ПДВ, кошторис №5 на проектні роботи на будівництво 4-х 40-квартирних житлових будинків на території Військової частини №3027 у м. Вишгороді Київської області у сумі 1108,39грн з ПДВ, кошторис №6 на проектні роботи спортмайданчика, огорожі, будівництво 4-х 40-квартирних житлових будинків на території Військової частини №3027 у м. Вишгороді Київської області у сумі 7876,29грн з ПДВ, кошторис №7 з будівництва 4-х 40-квартирних житлових будинків на території Військової частини №3027 у м. Вишгороді Київської області (інженерно-технічні заходи цивільної оборони) у сумі 5540,40грн з ПДВ (т.1, а.с.52-58).
          У додатку №3 до договору від 08.12.2015 №115 “Протокол узгодження договірної ціни” сторони досягли згоди про розмір договірної ціни на виконання робіт та встановили, що вона становить 480571,61грн (т. 1, а.с. 59).
          У додатку №2 до договору від 08.12.2015 №115 сторони спору визначили графік виконання та оплати робіт проекту будівництва 4-х 40-квартирних будинків на території Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в м. Вишгород Київської області (т.1, а.с.60).
У додатковій угоді № 2 від 15.12.2016 року сторони спору дійшли згоди викласти п.3.1 договору в наступній редакції: “Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та надання замовником завдання на проектування і діє до 31.12.2017” (т.1, а.с. 61).
13.06.2017 між сторонами договору укладена додаткова угода №3, в якій сторони дійшли згоди викласти п.2.2 договору в наступній редакції: ”Договірна ціна становить 629588,16грн, у тому числі ПДВ  - 104931,36грн” (т.1,а.с.62).
У додатку №1 до додаткової угоди №3 до договору від 08.12.2015 №115  сторони погодили зведений кошторис на проектні роботи: Будівництво 4-х 40-квартирних будинків на території Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в м. Вишгород Київської області, в якому погоджено перелік та загальну ціну робіт, що становить 629588,16грн (т.1, а.с.64).
Також відповідачем сформовані: кошторис № 1-К на будівництво 4-х 40-квартирних житлових будинків на території Військової частини НОМЕР_1 у м. Вишгороді Київської області у сумі 129613,60грн з ПДВ, кошторис № 2-К щодо протирадіаційного укриття на будівництво 4-х 40-квартирних житлових будинків на території Військової частини №3027 у  м. Вишгороді Київської області на суму 4226,09грн з ПДВ,    кошторис № 3-К на мережі газопостачання, вузли обліку газу на будівництво 4-х 40-квартирних житлових  будинків на території Військової частини №3027 у м. Вишгороді Київської області у сумі 11607,19грн з ПДВ, кошторис № 4-К на пожрезервуари з насосною,  будівництво 4-х 40-квартирних житлових будинків на території Військової частини №3027 у  м. Вишгороді Київської області у сумі 3570,73грн з ПДВ (т.1, а.с.65-68).
У додатку 3 до додаткової угоди №3 до договору від 08.12.2015 №115 «Протокол узгодження договірної ціни на проектування» сторони досягли згоди про розмір договірної ціни на виконання робіт в сумі 629588,16грн, у тому числі ПДВ 104931,36грн, та встановили, що цей протокол визначає договірну ціну робіт і є підставою для проведення взаєморозрахунків та платежів між замовником та виконавцем (т.1, а.с.69).  
21.12.2015 між замовником та підрядником підписаний акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №1, в якому визначені виконанні роботи та їх вартість, що становить 147798,30грн (т.1, а.с.70).
Також в матеріалах справи наявні акти виконаних робіт від 10.06.2016 №2 на суму 270912,32грн, №3 на суму 12959,98грн, №4 на суму 5737,95грн, №5 на суму 6610,03грн, №6 на суму 7876,29грн, №7 на суму 5540,40грн, від 13.12.2016 №8 на суму 23144,28грн, від 16.06.2017 №9 на суму 19440,38грн, від 03.07.2017 №10 на суму 21121,61грн, від 17.07.2017 №11 на суму 11607,19грн, від 09.08.2017 №12 на суму 46316,68грн, від  09.08.2017 №13 на суму 50531,75грн (т.1,а.с.71-82). 
Вказані акти підписані уповноваженими представниками замовника та виконавця та скріплені печатками сторін. 
У грудні 2019 року Департаментом внутрішнього аудиту Міністерства внутрішніх справ України складена довідка про результати перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності Бази виробничо-технологічного комплексу Національної гвардії України за період з 01.01.2015 по 30.09.2019, у п.1.1 якої зазначено, що вартість проектних робіт за стадією «Проект» згідно з договором від 28.12.2015 №115 складає 411,401тис.грн. В ході виконання договору вартість проектних робіт збільшилась і складає 629,588тис.грн. З них 480,570тис.грн за проектні роботи сплачено у 2015-2016 роках, а 149,018тис.грн – за коригування проекту, проведеного у 2017 році. Також зазначено, що під час визначення кошторисної вартості проектних робіт за договорами на виконання проектних робіт від 28.12.2015 №115 та від 15.06.2017 №65  невірно визначено розрахункову базу, яка обчислена шляхом множення загальної площі квартир будинку на показники опосередкованої вартості спорудження житла, які затверджені наказами Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, з урахуванням коефіцієнту 0,91. Показник опосередкованої вартості спорудження житла визначає вартість 1 кв.м загальної площі квартир будинку з урахуванням ПДВ. Відповідно до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 14.08.2015 №194 опосередкована вартість будівництва 1 кв. м житла по Київській області станом на 01.07.2015 складає 7432 грн/кв. м з ПДВ, а станом на 01.07.2017 згідно з наказом Мінрегіонбуду від 01.02.2017 №14 – 9632грн/кв.м з ПДВ. Також у довідці зазначено, що при визначенні розрахункової бази, яка є основою при складанні кошторисів на проекті роботи, вартість 1 кв. м загальної площі квартир прийнято з урахуванням ПДВ, що спричинило завищення розрахункової бази. Таким чином, вказані факти призвели до необґрунтованого завищення вартості договорів на виконання проектних робіт на загальну суму 148,095тис.грн (т.1,а.с.83-90).
Суд апеляційної інстанції зазначає, що надана позивачем до позовної заяви копія витягу з довідки про результати перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності Бази виробничо-технологічного комплексу Національної гвардії України за період з 01.01.2015 по 30.09.2019 не містить прізвищ, імен, посад та підписів уповноважених осіб, які її складали.  
08.12.2020 Центральна база виробничо-технологічної комплектації Національної гвардії України звернулась до Господарського суду Харківської області із позовом до ТОВ «АК Будярмарок» про визнання наявності права позивача на стягнення з відповідача надміру сплачених коштів в сумі 110844,06грн та про стягнення 110844,06грн грошових коштів за договором від 08.12.2015 №115 (т.1,а.с.1-9).
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що: 08.12.2015 між позивачем та відповідачем укладений договір на розробку проектної документації, зобов`язання за яким замовником (позивачем) виконані в повному обсязі; в ході здійснення посадовими особами Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства внутрішніх справ України перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності Бази ВТК за період з 01.01.2015 по 30.09.2019 встановлено факт надмірної сплати коштів за виконані роботи під час розроблення виконавцем проектно-кошторисної документації за договором від 08.12.2015. На думку позивача, дії відповідача під час виконання договірних зобов`язань мають ознаки обману, оскільки кошторисна вартість проектних робіт за договором на виконання проектних робіт від 28.12.2015 №115 визначена на основі невірної розрахункової бази, яка була обчислена шляхом множення загальної площі квартири будинку на показники опосередкованої вартості спорудження житла, які затверджені наказами Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, з урахуванням коефіцієнту 0,91. Позивач вважає, що з висновку аудиту у діях підрядника (відповідача у справі) вбачається обман щодо обставин, які мають істотне значення для справи, а саме шляхом надання підрядником хибних (помилкових) розрахунків кошторисної вартості розроблення проектної документації, не у відповідності до норм ДБН та чинного законодавства України, що призвело до надлишкової оплати за виконані роботи за договором в сумі 110844,06грн.  
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; встановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; почато у справі підготовче провадження та призначено справу до розгляду (т.1,а.с.125,126).
01.03.2021 позивачем подано заяву про зміну предмета та уточнення підстав позову, яка ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.03.2021 у цій справі повернута заявникові (т.1,а.с.166-173).    
12.04.2021 місцевим господарським судом прийнято оскаржуване рішення з підстав, зазначених вище.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, апеляційний  господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.03.2021 у цій справі повернуто заяву про зміну предмета та уточнення підстав позову (т.1,а.с.171-173).
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 255 ГПК України  окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові).
Частиною 2 статті 254 ГПК України  встановлено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.
Ухвала Господарського суду Харківської області від 02.03.2021 не оскаржена в апеляційному порядку, а отже набрала законної сили. 
Згідно з частиною 1 статті 326, яка кореспондується з частиною 1 статті 18 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Відповідно до параграфа 72 рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 (рішення чинне з 06.11.2002) в справі “Совтрансавто-Холдінг” проти України” у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.
Також у рішенні Європейського суду з прав людини "Христов проти України" від 19.02.2009 Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу "Брумареску проти Румунії" [GC], N 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).
Зважаючи на те, що ухвала місцевого господарського суду від 02.03.2021 набрала законної сили, а зміна предмета позову у суді апеляційної інстанції не допускається, суд апеляційної інстанції переглядає рішення місцевого господарського суду у цій справі у межах позовних вимог, викладених у позові.
Отже предметом позову в цій справі є: визнання наявності права позивача на стягнення з відповідача надміру (зайво) сплачених коштів за договором від 08.12.2015 №115; стягнення надміру сплачених коштів за договором від 08.12.2015 №115 у сумі 110844,06грн. 
Зі змісту умов договору від 08.12.2015 №115 вбачається, що він за своєю правовою природою є договором підряду на проведення проектних робіт.  
Спірні правовідносини сторін виникли у зв`язку з завищенням ціни договору від 08.12.2015 №115 і регулюються умовами цього договору, нормами ЦК України з урахуванням особливостей, встановлених ГК України. 
Підставами позову позивач визначає завищення кошторисної вартості проектних робіт за договором від 28.12.2015 №115, що встановлено Департаментом внутрішнього аудиту Міністерства внутрішніх справ України та відображено у довідці про результати перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності Бази виробничо-технологічного комплексу Національної гвардії України за період з 01.01.2015 по 30.09.2019.
Підпунктом 3 частини 1 статті 3 ЦК України визначено, що однією з загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.
Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є укладення господарського договору та інших угод. Зі змістом зазначеної норми кореспондуються  приписи частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, відповідно до яких підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України).
Частиною 3 статті 6  ЦК України встановлено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
За приписами статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Стаття 180 ГК України передбачає, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
У статті 887 ЦК України встановлено, що за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.
Статтею 843 ЦК України встановлено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами.
Згідно з частинами 1-3 статті 844 ЦК України ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. 
Відповідно до статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.
З матеріалів справи вбачається, що 08.12.2015 між Базою ВТК Національної гвардії України (замовником) та ТОВ "Архітектурний дім" (назву якого змінено  на ТОВ "АК Будярмарок", про що 19.11.2019 внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань)    укладений договір на виконання проектних робіт №115, п.1.1 якого встановлено, що виконавець зобов`язується власними силами та засобами за завданням замовника розробити проектну документацію на будівництво 4-х 40-квартирних будинків на території Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в м. Вишгород Київської області (далі – роботи) згідно з умовами цього договору, а замовник зобов`язується прийняти результати таких робіт – проектну документацію та здійснити їх оплату на умовах цього договору (т.1,а.с.31-35).
У додатку №1 до додаткової угоди №3 до договору від 08.12.2015 №115  сторони погодили зведений кошторис на проектні роботи: Будівництво 4-х 40-квартирних будинків на території Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в м. Вишгород Київської області та  загальну ціну договору, що становить 629588,16грн (т.1, а.с.64).
Також відповідачем сформовані: кошторис № 1-К на будівництво 4-х 40-квартирних житлових будинків на території Військової частини 3027 у м. Вишгороді Київської області у сумі 129613,60грн з ПДВ, кошторис № 2-К щодо протирадіаційного укриття на будівництво 4-х 40-квартирних житлових будинків на території Військової частини №3027 у  м. Вишгороді Київської області на суму 4226,09грн з ПДВ,    кошторис № 3-К на мережі газопостачання, вузли обліку газу на будівництво 4-х 40-квартирних житлових  будинків на території Військової частини №3027 у м. Вишгороді Київської області у сумі 11607,19грн з ПДВ, кошторис № 4-К на пожрезервуари з насосною,  будівництво 4-х 40-квартирних житлових будинків на території Військової частини №3027 у  м. Вишгород Київської області у сумі 3570,73грн з ПДВ(т.1, а.с.65-68).
У додатку 3 до додаткової угоди №3 до договору від 08.12.2015 №115 «Протокол узгодження договірної ціни на проектування» сторони досягли згоди щодо розміру договірної ціни за виконання робіт в сумі 629588,16грн, у тому числі ПДВ 104931,36грн. Також встановили, що протокол визначає договірну ціну робіт і є підставою для проведення взаєморозрахунків та платежів між виконавцем та замовником (т.1, а.с.69).  
Отже, сторони у встановленому законом порядку погодили таку істотну умову договору як ціна робіт та змінювали її у відповідності до умов договору від 08.12.2015, погоджуючи за власним волевиявленням (добровільно) умови договору, сторони договору від 08.12.2015 №115, у тому числі замовник погодився з обов`язковістю їх виконання в силу приписів статей 525, 526 ЦК України. 
Відповідно до статті 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.
Згідно з частиною 1 статті 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.
На виконання умов договору від 08.12.2015 №115 відповідачем виконані робіти на загальну суму 629588,16грн, що підтверджується актом здачі-приймання робіт (надання послуг) від 21.12.2015 №1 на суму 147798,30грн а також актами виконаних робіт від 10.06.2016 №2 на суму 270912,32грн, №3 на суму 12959,98грн, №4 на суму 5737,95грн, №5 на суму 6610,03грн, №6 на суму 7876,29грн, №7 на суму 5540,40грн, від 13.12.2016 №8 на суму 23144,28грн, від 16.06.2017 №9 на суму 19440,38грн, від 03.07.2017 №10 на суму 21121,61грн, від 17.07.2017 №11 на суму 11607,19грн, від 09.08.2017 №12 на суму 46316,68грн, від  09.08.2017 №13 на суму 50531,75грн (т.1,а.с.70-82), які складені між сторонами спору та підписані уповноваженими представниками сторін, що не заперечується сторонами спору. 
Як стверджує позивач, ним здійснено оплату виконаних робіт у повному обсязі.  
Отже, відповідач у повному обсязі виконав умови договору від 08.12.2015 №115,   передачу-приймання виконаних робіт оформлено без будь-яких зауважень і претензій.
Укладання сторонами у справі договору підряду, дії сторін по виконанню його умов, у тому числі проведення відповідних робіт відповідачем, прийняття їх та оплата позивачем є підтвердженням того, що сторони перебували у договірних відносинах підряду та на власний розсуд визначили його істотні умови, у тому числі ціну договору. 
Посилання скаржника на довідку про результати перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності Бази ВТК Національної гвардії України на період з 01.01.2015 по 30.09.2019, в якій зазначено  про надмірну сплату коштів за виконані роботи за договором на виконання проектних робіт від 08.12.2015  як на підставу для задоволення позовних вимог, є необґрунтованим, оскільки:
по-перше,  виявлені органом, до сфери управління якого належить База виробничо-технологічної комплектації, порушення не можуть впливати на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати. Довідка про результати перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності Бази ВТК Національної гвардії України на період з 01.01.2015 по 30.09.2019 є документом, складеним з приводу наявності або відсутності відповідних порушень, та містить лише думку органу, який його склав. Викладені в ній висновки не мають заздалегідь обумовленої сили, тобто вказана довідка не є підставою для стягнення з відповідача коштів, одержаних відповідно до умов договору. Також, вказана довідка не може змінювати, припиняти договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені договором.  
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.02.2020 у справі №910/7984/16 та від 13.02.2018 у справі №910/12793/17.
Верховний Суд України у постанові від 10.09.2013 у справі №21-237а13 зазначив, що акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу; 
по-друге, наданий позивачем витяг з довідки про результати перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності Бази ВТК Національної гвардії України на період з 01.01.2015 по 30.09.2019 не містить, посад,  прізвищ, імен та по батькові осіб, які її склали, підписів уповноважених осіб тощо, отже, не є належним та допустимим доказом у справі в розумінні статей 76,77 ГПК України;  
по-третє, зобов`язання за договором сторони виконали повністю, приймання-передача виконаних робіт оформлено відповідними актами без будь-яких зауважень, та, як стверджує позивач, вартість робіт у повному обсязі оплачена. Крім того, умови договору на виконання проектних робіт від 08.12.2015 №115 не місять положень про можливість зміни  такої істотної  умова як ціна після закінчення строку дії договору  та повного його виконання сторонами. Також, слід зазначити, що Департамент внутрішнього аудиту Міністерства внутрішніх справ України не був позбавлений права  здійснити перевірку кошторисної документації на стадії укладання договору та погодження договірної ціни договору. 
Посилання скаржника на те, що відповідач ввів в оману позивача, визначивши завищену вартість проектних робіт за договором 08.12.2015 №115, також не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки укладаючи договір позивач був обізнаний з його ціною та міг на власний розсуд визначати (обирати) виконавця послуг зважаючи на запропоновані пропозиції  виконавців таких послуг, з урахуванням ціни договору. Крім того, зміни до договору в силу приписів ЦК та ГК України та умов договору від 08.12.2015 №115 вносяться за взаємною згодою сторін, а отже вносячи зміни до договору щодо його ціни (вартості робіт) та затверджуючи зведений кошторис за взаємною згодою сторін  (додаток 1 до додаткової угоди до договору №3 до договору від 08.12.2015 №115), позивач діяв за власним волевиявленням та погодив договірну ціну будучи обізнаним з порядком її формування,  при цьому не був позбавлений можливості самостійно перевірити визначену відповідачем вартість робіт.  
Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Зважаючи на викладене, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача надміру сплачених коштів за договором від 08.12.2015 №115 у сумі 110844,06грн. 

Щодо позовних вимог про визнання наявності права позивача на стягнення з відповідача надміру сплачених коштів суд апеляційної інстанції зазначає таке. 
Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який одночасно становить спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимоги про захист прав чи законних інтересів. 
Як зазначалось вище, предметом позову у даній справі є визнання наявності права на стягнення з відповідача коштів. Підставою позову позивач визначає те, що в ході здійснення посадовими особами Департаменту внутрішнього  аудиту Міністерства внутрішніх справ України перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності Бази ВТК за період з 01.01.2015 по 30.09.2019 встановлено факт надмірної сплати коштів за виконані роботи під час розроблення виконавцем проектно-кошторисної документації за договором від 08.12.2015. На думку позивача, дії відповідача під час виконання договірних зобов`язань мають ознаки обману.
За змістом положень   статті  55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.
Відповідно до частини 1 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Згідно з частиною 2 статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Статтею 5 ГПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 ГК України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною 2 статті 16 ЦК України встановлені способи захисту цивільних прав та інтересів судом. 
Зазначений перелік способів захисту не є вичерпним, однак у разі порушення цивільного права чи інтересу у позивача виникає право на застосування конкретного засобу захисту, який залежить від виду порушення. Тобто, позивач повинен обрати саме такий спосіб захисту, який відповідає характеру порушення його права чи інтересу.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру  його порушення. 
Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Суд зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.
Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. 
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16  та від 30.01.2019      у справі №569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18).
Суд апеляційної інстанції зазначає, що  захист майнового чи немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов`язання утриматись від їх вчинення.
Відтак застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії).
Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.04.2021 у справі №910/10011/19.
Як правильно встановлено місцевим господарським судом, звертаючись до суду з позовом про визнання наявності права на стягнення коштів, позивач прагне встановити факт, з яким пов`язуються певні дії (стягнення коштів).
Встановлення певних обставин не є належним способом захисту права та охоронюваного законом інтересу, оскільки розглядаючи таку вимогу, суд не здійснює захисту прав та охоронюваних законом інтересів учасників господарських відносин.
Таким чином,   заявлена позивачем у цій справі вимога про встановлення права  на стягнення заборгованості  не приводить до поновлення порушеного права позивача та, у разі її задоволення, не може бути виконана у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що ініціювання розгляду справ про визнання права на стягнення коштів може передбачати намір позивача встановити преюдиціальні обставини (факти) для подальшого пред`явлення позову. 
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11.09.2018 у справі №   905/1926/16 зазначила, що оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права.
Отже, спосіб захисту права, який не може забезпечити поновлення прав позивача внаслідок його невідповідності змісту порушеного права та характеру спірних правовідносин не є ефективним у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таким чином, як правильно зазначив суд першої інстанції, вимога позивача про визнання наявності права на стягнення коштів не є ефективним способом захисту прав позивача.
Суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позову в частині визнання наявності права на стягнення надміру сплачених коштів, оскільки   обраний позивачем спосіб захисту не є ефективним інструментом для поновлення   прав позивача внаслідок його невідповідності змісту порушеного права та характеру спірних правовідносин.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної    інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
За таких обставин, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення Господарський суд Харківської області забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх фактичних обставин справи, дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що підстави для його скасування відсутні.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при перегляді оскаржуваного рішення в апеляційному порядку та відхиляються судовою колегією апеляційної інстанції за необґрунтованістю, у зв`язку з чим апеляційна скарга Центральної бази виробничо-технологічної комплектації Національної гвардії України не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду Харківської області від 12.04.2021  у    справі №922/4001/20     слід залишити без змін.
Відповідно статті 129 ГПК України судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст.129, 269, 270, п.1 ч.1 ст.275, ст.ст. 276, 281- 284    ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Центральної бази виробничо-технологічної комплектації Національної гвардії України залишити без задоволення. 
2. Рішення Господарського суду Харківської області від 12.04.2021    у справі №922/4001/20  залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.
Повний текст постанови складений 02.07.2021. 
          Головуючий суддя                                                                    Л.І. Бородіна

Суддя                                                                                           Т.Д. Геза  

Суддя                                                                                           Н.О. Мартюхіна