ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2021 року                                                                                      Справа № 903/1215/15 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Миханюк М.В., суддя Коломис В.В. ,  суддя Дужич С.П. 

секретар судового засідання Олійник Т.М.
за участю представників сторін:
позивача: не з`явився 
відповідача: Терещука Ю.О.,       адвоката, ордер          № АС1023160          від 06.08.21
приватний виконавець: не з`явився 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Українські страви" на ухвалу господарського суду Волинської області, постановлену 01.07.21р. суддею Вороняк А. С. о 15:57 у м.Луцьку, повний текст складено  06.07.21р. у справі № 903/1215/15 
за позовом: публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" в особі Волинського відділення ПАТ "Укрсоцбанк" ( правонаступник - Акціонерне товариство “Альфа-Банк”)
до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Українські страви"
про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Волинської області від 01.07.2021 у справі №903/1215/15  у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські страви" від 17.06.2021 на дії приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С. С. - відмовлено.
В обґрунтування ухвали суд з посиланням на ст.ст. 179, 181, 182, 184, 190 ЦК України, ст. 5 Закону України «Про іпотеку», умови Іпотечного договору ,  постанови Верховного Суду від 03.06.2020 у справі №910/5851/19, від 17.08.2020 у справі №910/11364/17, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 75 ГПК України, ст. ст. 18, 19, 22, 53, 56 Закону України «Про виконавче провадження», докази наявні в матеріалах справи, вказав, що враховуючи положення п.п. 1.16 Іпотечного договору, що після завершення реконструкції предмету іпотеки та прийняття його в експлуатацію, реконструйована нерухомість продовжує бути предметом іпотеки та ч. 5  статті 5 Закону України «Про іпотеку», що всі реконструйовані об`єкти нерухомості є предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору, тому частина приміщення на яку було збільшено площу предмету іпотеки(77,5 кв.м) фактично увійшла до складу предмету іпотеки за вказаним Іпотечним договором. Решта обставини, на які він посилається у скарзі на дії приватного виконавця (щодо недотримання іпотекодержателем умов Іпотечного договору, отримання банком прибутку по кредитному договору), не може бути предметом дослідження під час розгляду скарги на дії приватного виконавця в межах виконавчого провадження по рішенню суду, яке набрало законної сили та не створюють для скаржника у даній справі жодних юридичних наслідків. А тому прийшов до висновку про відмову у задоволенні скарги.
Не погодившись із прийнятою ухвалою, скаржник звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Волинської області від 01.07.2021  у справі №903/1215/15. Ухвалити постанову, якою скаргу ТзОВ “Українські страви” на дії приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги Сергія Степановича, щодо опису та арешту майна, що належить ТзОВ “Українські страви” задовольнити. Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги Сергія Степановича, щодо винесення постанови про опис та арешт майна боржника від 04.06.2021 року ВП №64995525. Визнати незаконною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги Сергія Степановича від 04.06.2021 року ВП № 64995525 про опис та арешт майна боржника. Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пирогу Сергія Степановича, зняти арешт, накладений на приміщення кафе (літер А-2) площею 872,1 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Ковельська, буд.82, що належить ТзОВ “Українські страви” та скасувати інші вжиті виконавцем заходи, щодо зазначеного вище приміщення.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що приватним виконавцем при здійсненні дій щодо опису та арешту майна неправомірно збільшено площу об`єкту стягнення з 794,60 кв. м. до 872,1 кв. м., що є неприпустимо. Зазначає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї запису в Державний реєстр іпотек, а як вбачається з умов укладеного Договору іпотеки, а саме пункту 1.16, сторони визначили чіткий порядок дій, у випадку завершення реконструкції предмета іпотеки. Водночас, зобов`язання щодо виконання даного пункту покладається саме на іпотекодержателя (позивача). Приватний виконавець не мав жодних законних підстав виходити за межі рішення суду та на свій власний розсуд здійснювати опис та арешт іншого майна, окрім того, що зазначене в рішенні суду, тим більше тлумачити чи роз`яснювати рішення суду, встановлюючи тим самим інший об`єкт стягнення, відмінний від зазначеного в рішенні суду. Скаржник вважає, що постанова про арешт складена з явним порушенням вимог ст. 56 Закону України “Про виконавче провадження”, а саме: не містить інформації про кількість кімнат арештованого приміщення та їхню площу, тобто Приватний виконавець не здійснював опис внутрішніх приміщень будівлі; відповідальним за зберігання призначено представника стягувача а не боржника, який не має фізичної можливості забезпечити належне зберігання описаного та арештованого приміщення. Іншій особі майно на зберігання може бути передано лише у випадку відсутності боржника чи його відмови від прийняття майна на зберігання, а також у випадку, якщо судовим рішенням визначено іншу особу, якій необхідно передати майно на зберігання (п. 11 розділу VIII. Порядок звернення стягнення на майно боржника Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5); у внутрішніх приміщеннях будівлі знаходиться дороговартісне обладнання, меблі, устаткування, предмети інтер`єру, побутова техніка та інші цінні речі, що не знайшло своє відображення в Постанові про арешт. Інвентаризація та опис зазначених вище матеріальних цінностей приватним виконавцем не проводилась. Так, їхня цілісність та збереження на даний момент не забезпечена; про дату та час проведення опису і арешту приміщення, боржника не було повідомлено. В зв`язку з цим постанова про арешт складена без присутності представників боржника. Більш того, дана інформація не міститься в постанові про арешт. Додатково зазначає, що сума отримана за Кредитним договором 120 000,00  доларів США, а всього, в рахунок погашення кредиту позичальником - ОСОБА_1 , було перераховано коштів на суму 141014,15 дол. США. Отже, ОСОБА_1 сплачено банку суму, що значно перевищує суму отриманого кредиту, тобто банк по кредитному договору почав отримувати прибутки та повністю отримав надані позичальнику в кредит кошти а розмір збитків банку дорівнює нулю. В зв`язку з зазначеним банк не зазнає жодних збитків в результаті того, що позичальником допущено невиконанням умов кредитного договору а сума яку банк просить суд стягнути є чистим прибутком.
Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло, що в силу положень ч. 3 ст. 262 ГПК України не перешкоджає перегляду оскарженої ухвали.
17.08.2021 від боржника надійшла заява про заміну сторони  у справі №903/1215/15.
Ухвалою суду від 17.08.2021 розгляд апеляційної скарги відкладено на "31" серпня 2021 р. об 14:30 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м. Рівне вул. Яворницького, 59  у  залі судових засідань №4. Ухвалено позивачу надіслати до суду апеляційної інстанції оригінал заяви про заміну сторони у справі №903/1215/15; належним чином завірені копії договору відступлення права вимоги від 12.08.2021 та договору передачі прав за іпотечним договором  від 12.08.2021 (оригінали договорів від 12.08.2021 надати для огляду в судовому засіданні). 
30.08.2021 від ТОВ «ФК «Інвест Кредит Груп» надійшла аналогічна заява про заміну сторони  у справі №903/1215/15.
В судовому засіданні представник боржника підтримав подану заяву про заміну сторони.
Ухвалою суду від 31.08.2021 було відмовлено в  задоволенні вказаної заяви.
Крім того, представник боржника підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та надав пояснення на обґрунтування своєї позиції. Просить її задоволити.
Позивач та приватний виконавець виконавчого округу Волинської області не скористалися правом участі під час апеляційного перегляду справи та не забезпечили явку своїх представників у судове засідання апеляційного господарського суду, хоча про дату, час та місце апеляційного перегляду справи повідомлялись заздалегідь та належним чином.
Отже, враховуючи норми ст.ст. 269, 273 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, строки розгляду апеляційної скарги, та той факт, що неявка в засідання суду позивача та приватного виконавця виконавчого округу Волинської області, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженої ухвали,  колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників останніх, за наявними у справі доказами.
Заслухавши пояснення представника боржника, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженої ухвали, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Рішенням Господарського суду Волинської області від 06.09.2016 по справі №903/1215/15 позов задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за Договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №070-22-70/06 від 18.07.2006р. ОСОБА_1 в сумі 2025577,44 грн., в тому числі 73349,30 доларів США, що еквівалентно 1608754,35 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 19004,57 доларів США, що еквівалентно 416823,09 грн. - заборгованість за відсотками, звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 29.09.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ковальчук Л.С., зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за №898, - нежитлове приміщення загальною площею 794,60 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Ковельська, буд.82 та належать на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю “Українські страви”. Визначено спосіб реалізації предмету застави шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження". Встановлено, що початкова вартість предмету іпотеки для його реалізації на прилюдних торгах становить 1010000 грн. (один мільйон десять тисяч гривень).  У задоволенні позову про звернення стягнення за рахунок предмета іпотеки 550826,76 грн. пені, з них 516465,60 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 34361,16 грн. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків відмовлено. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Українські страви" на користь публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" 30383,66 грн. судового збору.
23.09.2016 на виконання вказаного рішення судом видано накази № 9003/1215/15-1 та № 903/1215/15-2.
Ухвалою Господарського суду Волинської області від 10.03.2020 по справі № 903/1215/15 замінено стягувача у виконавчих листах по виконанню рішення Господарського суду Волинської області від 06.09.2016 у справі № 903/1215/15( накази № 903/1215/15-1 від 23.09.2016 та № 903/1215/15-2 від 23.09.2016) - Публічне  акціонерне товариство “Укрсоцбанк” (03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29, код ЄДРПОУ 00039019) на Акціонерне товариство “Альфа-Банк” (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, код ЄДРПОУ 23494714).
22.06.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські страви" надійшла скарга на дії приватного виконавця - Пироги С. С., в якій товариство просить  визнати неправомірними дії приватного виконавця щодо винесення постанови про опис та арешт майна боржника від 04.06.2021 ВП №64995525; визнати незаконною та скасувати постанову приватного виконавця від 04.06.2021 ВП №64995525 про опис та арешт майна боржника; зобов`зати приватного виконавця зняти арешт, накладений на приміщення кафе (літер А-2) площею 872,1 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Ковельська, буд. 82, що належить ТзОВ “Українські страви” та скасувати інші вжиті виконавцем заходи щодо  зазначеного вище приміщення.
В обґрунтування скарги посилається на те, що приватним виконавцем при здійсненні дій щодо опису та арешту майна неправомірно збільшено площу об`єкту стягнення з 794,60 кв. м. до 872,1 кв. м., що є неприпустимо. Зазначає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї запису в Державний реєстр іпотек, а як вбачається з умов укладеного Договору іпотеки, а саме пункту 1.16, сторони визначили чіткий порядок дій, у випадку завершення реконструкції предмета іпотеки. Водночас, зобов`язання щодо виконання даного пункту покладається саме на іпотекодержателя (позивача). Приватний виконавець не мав жодних законних підстав виходити за межі рішення суду та на свій власний розсуд здійснювати опис та арешт іншого майна, окрім того, що зазначене в рішенні суду, тим більше тлумачити чи роз`яснювати рішення суду, встановлюючи тим самим інший об`єкт стягнення, відмінний від зазначеного в рішенні суду. Скаржник вважає, що постанова про арешт складена з явним порушенням вимог ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: не містить інформації про кількість кімнат арештованого приміщення та їхню площу, тобто Приватний виконавець не здійснював опис внутрішніх приміщень будівлі; відповідальним за зберігання призначено представника стягувача а не боржника, який не має фізичної можливості забезпечити належне зберігання описаного та арештованого приміщення. Іншій особі майно на зберігання може бути передано лише у випадку відсутності боржника чи його відмови від прийняття майна на зберігання, а також у випадку, якщо судовим рішенням визначено іншу особу, якій необхідно передати майно на зберігання (п. 11 розділу VIII. Порядок звернення стягнення на майно боржника Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5); у внутрішніх приміщеннях будівлі знаходиться дорого вартісне обладнання, меблі, устаткування, предмети інтер`єру, побутова техніка та інші цінні речі, що не знайшло своє відображення в Постанові про арешт. Інвентаризація та опис зазначених вище матеріальних цінностей приватним виконавцем не проводилась. Так, їхня цілісність та збереження на даний момент не забезпечена; про дату та час проведення опису і арешту приміщення, боржника не було повідомлено. В зв`язку з цим постанова про арешт складена без присутності представників боржника. Більш того, дана інформація не міститься в постанові про арешт. Додатково зазначає, що сума отримана за Кредитним договором 120 000,00  доларів США, а всього, в рахунок погашення кредиту позичальником - ОСОБА_1 , було перераховано коштів на суму 141014,15 дол. США. Отже, ОСОБА_1 сплачено банку суму, що значно перевищує суму отриманого кредиту, тобто банк по кредитному договору почав отримувати прибутки та повністю отримав надані позичальнику в кредит кошти а розмір збитків банку дорівнює нулю. В зв`язку з зазначеним банк не зазнає жодних збитків в результаті того, що позичальником допущено невиконанням умов кредитного договору а сума яку банк просить суд стягнути є чистим прибутком.
Як зазначалося вище, ухвалою господарського суду Волинської області від 01.07.2021 у справі №903/1215/15  у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські страви" від 17.06.2021 на дії приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С. С. - відмовлено.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
Згідно ст. 55 Конституції України,  кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно ст. 339 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Так, відповідач скористався своїм правом передбаченим чинним законодавством та оскаржив дії приватного виконавця.
На підстави незаконності дій виконавця, як у заяві у суді першої, так і  в апеляційній скарзі у суді апеляційної інстанції зазначає наступні доводи: виконавець при здійсненні дій щодо опису та арешту майна  неправомірно збільшив площу об`єкту  стягнення із 794,60 кв. м. до 872,1 кв. м.; недотримання іпотекодержателем умов Іпотечного договору; отримання банком прибутку по кредитному договору; приватним виконавцем не повно здійснено опис майна, відповідальним за збереження майна призначено представника стягувача, про дату й час проведення опису майна боржника не повідомлено; описане та арештоване майно і майно (предмет іпотеки) згідно іпотечного договору знаходяться на різних земельних ділянках.
Отже, щодо аргументів скаржника про те, що виконавець при здійсненні дій щодо опису та арешту майна  неправомірно збільшив площу об`єкту  стягнення із 794,60 кв. м. до 872,1 кв. м., суд  апеляційної інстанції зазначає таке. 
Рішенням Господарського суду Волинської області по справі №903/1215/15 від 06.09.2016 року в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №070-22-70/06 від 18.07.2006 в сумі 2025577,44 грн., в тому числі 73349,30 доларів США, що еквівалентно 1608754,35 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 19004,57 доларів США, що еквівалентно 416823,09 грн. - заборгованість за відсотками, звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 29.09.2008, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ковальчук Л.С., зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за №898, - нежитлове приміщення загальною площею 794,60 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Ковельська, буд.82 та належать на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю “Українські страви”.
Площа нежитлового приміщення - 794,60 кв.м. зазначена позивачем в позовній заяві, та у іпотечному договорі від 18.07.2006, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами на підставі яких було прийнято рішення  від 06.09.2016.
Разом з тим, відповідач зазначає, що в предметі іпотеки було зроблено реконструкцію, як наслідок збільшилась площа приміщення до 872,10 кв.м., що стверджується свідоцтвом про право власності від 12.02.2009. 
Оскільки під час розгляду справи № 903/1215/15 позивачем не було подано заяви про зміну предмету або підстав позову, суд розглянув справу №903/1215/15 в межах, заявлених позивачем позовних вимог - площа предмету іпотеки - 794,60 кв.м., що і було встановлено судом.
23.09.2016 на виконання рішення Господарського суду  видано наказ № 903/1215/15-1, в якому в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №070-22-70/06 від 18.07.2006р. ОСОБА_1 в сумі 2025577,44 грн., в тому числі 73349,30 доларів США, що еквівалентно 1608754,35 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 19004,57 доларів США, що еквівалентно 416823,09 грн. - заборгованість за відсотками, звернено стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 29.09.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ковальчук Л.С., зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за №898, - нежитлове приміщення загальною площею 794,60 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Ковельська, буд.82 та належать на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю “Українські страви” (43000, Волинська обл., місто Луцьк, вул. Ковельська, буд.82, код ЄДРПОУ 21737880); визначено спосіб реалізації предмету застави шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження"; встановлено, що початкова вартість предмету іпотеки для його реалізації на прилюдних торгах становить 1010000 (один мільйон десять тисяч гривень) грн.
31.03.2021 приватним виконавцем Пирогою С.С. відкрито виконавче провадження №64995525 про примусове виконання наказу від 23.09.2016.
Відповідно до відомостей із Державного реєстру речових прав  на нерухоме майно,  загальна площа  нерухомого майна (кафе/літерА-2) становить 872,10 кв. м.
19.05.2021 приватним виконавцем   надіслано на адресу боржника вимогу про  надання вільного доступу до предмету іпотеки. Вимога отримана боржником 21.05.2021, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення.
24.05.2021 у відповідь на вимогу про доступ  до приміщень, боржник надіслав виконавцю лист, в якому зазначив, що ТзОВ фірма «Українські страви» не має фізичної можливості  надати доступ до нежитлового приміщення  площею 794,60 кв. м. так як у власності фірми відсутнє приміщення з зазначеними в наказі суду характеристиками.
04.06.2021 приватним виконавцем винесено постанову  про опис та арешт майна боржника.
У постанові описано та накладено арешт на предмет іпотеки - приміщення кафе (А-2), загальною площею 872,10 кв. м., що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Ковельська, 82.
Приватним виконавцем в примітці зазначено, що приміщення кафе (А-2) загальною площею 872,10 кв.м.  утворилось внаслідок реконструкції нежитлового приміщення загальною площею  794,60 кв. м. та в силу  п. 1.15. Договору іпотеки  від 29.09.2008 є предметом іпотеки.
Згідно п.1.8 Іпотечного договору  від 18.07.2006 (а.с. 205-208, том 4) заміна предмету іпотеки здійснюється тільки за письмовою згодою іпотекодержателя. 
Відповідно до п. 1.15. Іпотечного договору  від 18.07.2006 (а.с. 205-208, том 4)  невід`ємною частиною предмета іпотеки вважати всі наступні покращення, переобладнання предмету іпотеки, що будуть проведені за термін обслуговування боргу по договору, яким обумовлене основне зобов`язання.
У п.1.16 Іпотечного договору  від 18.07.2006 (а.с. 205-208, том 4) визначено, що після завершення реконструкції предмету іпотеки та прийняття його в експлуатацію, а також після оформлення та реєстрації в установленому чинним законодавством України порядку права власності на нього за іпотекодавцем, реконструйована нерухомість продовжує бути предметом іпотеки. При цьому, нотаріус за повідомленням Іпотекодержателя та за рахунок Іпотекодавця реєструє обтяження іпотекою вже реконструйованої нерухомості, а Сторони протягом трьох робочих днів укладають додаткову угоду до цього Договору, в якій змінюють опис Предмета іпотеки із зазначенням його реєстраційних даних, оціночної вартості, із посиланням на відповідний правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності Іпотекодавця на це нерухоме майно. Зазначеною додатковою угодою можуть бути передбачені інші умови за згодою Сторін (наприклад зміни, пов`язані з можливими змінами в процесі реконструкції характеристик нерухомості, зокрема, площі, планування приміщення тощо).
Відповідно до   статті 179 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.
За змістом частини 1  статті 181 ЦК України  до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
Річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її (частина 1  статті 184 Цивільного кодексу України).
Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина 1   статті 190 Цивільного кодексу України).
Згідно частини 1, 2   статті 182 ЦК України   право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.
Відповідно до частин 3, 4, 5 статті 5 Закону України «Про іпотеку» частина об`єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об`єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості. Нерухоме майно передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями, якщо інше не встановлено іпотечним договором. У разі якщо іпотекодавцем предмет іпотеки було реконструйовано або щодо нього було проведено самочинне будівництво (у тому числі, але не виключно, споруджено нові будівлі, споруди тощо на земельній ділянці, що належить іпотекодавцю на праві власності чи перебуває в його користуванні), всі реконструйовані, новостворені об`єкти нерухомості вважаються предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору.
За наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого господарського суду,  що після завершення реконструкції предмету іпотеки та прийняття його в експлуатацію, реконструйована нерухомість продовжує бути предметом іпотеки та, що всі реконструйовані об`єкти нерухомості є предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору, тому частина приміщення на яку було збільшено площу предмету іпотеки (77,5 кв.м) фактично увійшла до складу предмету іпотеки за вказаним Іпотечним договором.
Отже, законодавцем на законодавчому рівні закріплено положення про те, що всі реконструйовані після укладення договору іпотеки предмети іпотеки вважаються предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору. 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові  Північного апеляційного господарського суду по справі № 910/5851/19 від 27.01.2020, яка залишена в силі постановою  Верховного Суду від 03.06.2020. А тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними та спростовуються наведеним вище.
При цьому, доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно взяв до уваги постанову Північного апеляційного господарського суду у справі №910/5851/19 не беруться судовою колегією до уваги, оскільки вказана постанова була залишена без змін постановою Верховного Суду від 03.06.2020 і суд першої інстанції взяв до уваги саме висновки викладені у постанові Верховного Суду, а тому в силу вимог ч. 4 ст. 236 ГПК України,  при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Разом з тим, слід зауважити, що у рішенні Господарського суду Волинської області від 29.09.2020 по справі № 903/382/20 зазначено, що позивач (Акціонерного товариства "Альфа-Банк") звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Українські страви" про визнання реконструйованого об`єкту предметом іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки. Судом при розгляді справи № 903/382/20 встановлено, що позивач звернувся з позовом в порядку, що не відповідає встановленим законом способом захисту його прав, оскільки нежитлове приміщення (літ. А-2) загальною площею 872,10 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Луцьк, вул.Ковельська, буд.82 є предметом іпотеки на підставі положень Іпотечного договору від 29.09.2008, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ковальчук Л.С та зареєстрованого в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за №898, а тому позовні вимоги про визнання реконструюваного об`єкту (нежитлове приміщення (літ.А-2) загальною площею 872,10 кв.м), що знаходиться за адресою: м.Луцьк, вул.Ковельська. буд.82, є предметом іпотеки відповідно до Іпотечного договору від 29.09.2008 року та повторне звернення стягнення на предмет іпотеки є  безпідставним.
Як убачається із оскарженого рішення, судом першої інстанції було взято до уваги висновки викладені у справі №903/382/20, що також, спростовує доводи апеляційної скарги про протилежне.
Крім того, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого господарського суду, що інші обставини, на які він посилається у скарзі на дії приватного виконавця (щодо недотримання іпотекодержателем умов Іпотечного договору, отримання банком прибутку по кредитному договору), не можуть бути предметом дослідження під час розгляду скарги на дії приватного виконавця в межах виконавчого провадження по рішенню суду, яке набрало законної сили та не створюють для скаржника у даній справі жодних юридичних наслідків.
Щодо посилань скаржника на те, що приватним виконавцем не повно здійснено опис майна, відповідальним за збереження майна призначено представника стягувача, про дату й час проведення опису майна боржника не повідомлено, судова колегія зазначає таке.
Відповідно до статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Таким чином, рішення суду обов`язкові до виконання та державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Статтею 56 Закону України "Про виконавче провадження"   визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: 1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо; 2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди; 3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо. Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.
Згідно з частиною 1   статті 19 Закону України "Про виконавче провадження"   сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.
Відповідно до частини 2   статті 22 Закону "Про виконавче провадження"   присутність понятих є обов`язковою у випадку, передбаченому частиною третьою   статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов`язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна.
Статтею 53 Закону України "Про виконавче провадження"   передбачено, що виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Готівка та майно, що належать боржнику від інших осіб, вилучаються виконавцем у таких осіб у присутності понятих.
За наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при складанні оскаржуваної постанови приватним виконавцем дотримано вимоги   статті 56 Закону України "Про виконавче провадження". 
При цьому, зі змісту постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 04.06.2021 вбачається, що під час вчинення виконавчої дії представник боржника був відсутній, проте, згідно з вимогами статей   22,   53 Закону України "Про виконавче провадження"   були присутні двоє понятих, яким роз`яснено їх права та обов`язки та які в постанові своїм підписом засвідчили факт вчинення виконавчих дій, під час проведення яких вони були присутні.
Водночас, суд звертає увагу боржника, що у випадку, якщо боржник вважає, що опис майна здійснено неповно, він не позбавлений права подати відповідне клопотання державному виконавцю про усунення цих неточностей, яке підлягає розгляду відповідно до вимог   Закону України "Про виконавче провадження", а не зазначення під час проведення опису об`єктів нерухомого майна інших їх характерних властивостей, які не позначаються на можливості його ідентифікувати, не є підставою для визнання відповідної постанови незаконною та її скасування, оскільки законодавець дає орієнтовний, але не виключний перелік відмінних ознак предмета, в даному випадку нерухомого майна,  які необхідно зазначити у постанові про  опис та арешт майна (коштів) боржника. Основною метою такого визначеного переліку є можливість ідентифікації вказаного об`єкту.
В даному випадку постанова про опис та арешт майна містить  інформацію про  нерухоме майно  та її площу. При цьому, боржником не надано доказів, які б підтвердили  причинно-наслідковий зв`язок між невідповідністю відомостей про майно, що містяться у постанові, з ймовірним  порушенням матеріальних чи процесуальних прав боржника.
Крім того, сама по собі процедурна дія  щодо опису та арешту майна  боржника, що вчиняється приватним виконавцем не є завершальною стадією процедури відчуження майна.
Разом з тим, доводи скаржника про те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що виконавець описав та арештував майно боржника у своїй постанові від 04.06.2021, яке знаходиться на іншій земельній ділянці площею 0,0589 га, не на тій, що розміщений предмет іпотеки згідно іпотечного договору, не беруться судовою колегією до уваги, оскільки у постанові про  опис та арешт майна боржника від 04.06.2021 взагалі не вказано розмір земельної ділянки на якій знаходиться описане та арештоване майно боржника, а лише вказано, адресу, площу, опис приміщення кафе та у примітках вказано, що приміщення кафе в силу п.1.15 договору іпотеки від 29.09.2008 є предметом іпотеки.
Частиною 1   статті 19 Закону України "Про виконавче провадження"   передбачено право сторін виконавчого провадження брати участь у вчиненні виконавчих дій.
У матеріалах справи відсутні докази, що приватним виконавцем було позбавлено боржника права на участь у здійсненні 04.06.2021 виконавчих дій з підстав його не повідомлення про проведення таких дій в межах виконавчого провадження.
Слід звернути увагу на те, що нормами  Закону України "Про виконавче провадження"   не передбачено обов`язку виконавця повідомляти боржника про здійснення виконавчих дій щодо проведення опису та арешту майна (коштів) боржника відповідно до виконавчого документа (наказ суду). Сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження і відповідачу було відомо про відкриття виконавчого провадження, проведення  опису та арешту майна, а тому відповідач не був позбавлений можливості участі у проведенні виконавчих дій 04.06.2021.
Аналогічна позиція викладена у  постанові Верховного Суду від 17.08.2020 по справі №910/11364/17.
За наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С.С.. 
Таким чином, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються на його власній оцінці та спростовуються наведеними та встановленими   судом обставинами справи.
Отже, колегія суддів вважає, що ухвала господарського суду Житомирської області від 01.07.2021 у даній справі прийнята з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування.
Крім того, у зв`язку із відмовою в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати визначені ст. 129 ГПК України, залишаються за скаржником.
  
Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд 

                     
ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Українські страви" на ухвалу Господарського суду Волинської області від  01.07.21 у справі № 903/1215/15 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Волинської області від  01.07.21 у справі № 903/1215/15    залишити без змін. 
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття    і може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст. ст. 287-291 ГПК України.
4.  Справу №903/1215/15   повернути до Господарського суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "06" вересня 2021 р.

Головуючий  суддя                                                                      Миханюк М.В. 

Суддя                                                                                              Коломис В.В.  

Суддя                                                                                              Дужич С.П.