ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3523/21 Справа № 204/8241/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Маштак К. С. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,
                            суддів                - Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю., 

       розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Державного закладу "Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України" (на теперішній час Дніпровський державний медичний університет) на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 25 листопада 2020 року у справі за позовом Державного закладу "Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України" (на теперішній час Дніпровський державний медичний університет") до ОСОБА_1 про стягнення витрат на навчання,- 

ВСТАНОВИЛА:

       У листопаді 2019 року ДЗ "Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України" (на теперішній час Дніпровський державний медичний університет") звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що на підставі рішення приймальної комісії від 10.08.2009, наказом ректора ДЗ «ДМА» від 10.08.2009 № 500-ос ОСОБА_1 зараховано на перший курс Дніпропетровської державної медичної академії. 01.09.2009 між позивачем та відповідачем укладено угоду про підготовку фахівців з вищою освітою № 161. Згідно з умовами укладеної угоди відповідач зобов`язалася прибути після закінчення вищого закладу освіти на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років, а у разі відмови їхати за направленням - відшкодувати відповідно до державного бюджету вартість навчання в установленому порядку. Після завершення навчання, відповідач була зарахована до очної інтернатури та працювала на посаді лікаря-інтерна в комунальному закладі «Дніпропетровська обласна лікарня ім. І.І. Мечникова». Відповідач була відрахована з посади лікаря-інтерна та відрахована з очної інтернатури, як така, що розірвала угоду про проходження інтернатури. Відповідно до розрахунку грошових коштів, які підлягають поверненню за навчання за державним замовленням, всього витрачено з державного бюджету на навчання відповідача 121450,19 грн. 
       Враховуючи вищезазначене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного закладу «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України» витрати на навчання у розмірі 121450,19 грн та витрати на судовий збір. 
       Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 25 листопада 2020 року у задоволенні позову відмовлено. 
       В апеляційній скарзі ДЗ "Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України" (на теперішній час Дніпровський державний медичний університет") посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення, яким позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. 
       Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. 
       Відповідач своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360ЦПК України щодо подачі відзиву на апеляційну скаргу, не скористалась.
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, з огляду на таке.
       Судом встановлено, що згідно копії наказу ректора ДДМА від 10.08.2009 № 500-ОС, відповідач була зарахована на 1 курс ДДМА на спеціальність «Лікувальна справа».
       Згідно копії угоди про підготовку фахівців з вищою освітою № 161 від 01.09.2009, відповідач зобов`язалась прибути після закінчення вищого навчального закладу на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років, у разі відмови їхати за призначенням зобов`язалась відшкодувати до державного бюджету вартість навчання в установленому порядку. Угода набирає чинності з моменту підписання і діє до 30.06.2014 року.
       Після укладення шлюбу, відповідач змінила своє прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 , що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , копією свідоцтва про шлюб від 14.11.2014 виданого Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, серії НОМЕР_2 , копією паспорта серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 та копіями карток платника податків на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , згідно яких зазначено ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .
       Відповідно до копії наказу ректора ДЗ «Дніпропетровська медична академія МОЗ України» № 359ос, студентці ОСОБА_1 внесено зміни в особисту справу і документацію та змінено прізвище на прізвище ОСОБА_1 .
       Згідно копії наказу № 1116-о від 27.07.2015 «Про зарахування в інтернатуру ОСОБА_1 , останню зараховано у КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечнікова» на посаду лікаря-інтерна зі спеціальністю «Внутрішні хвороби» з 01.08.2015 по 31.07.2017 .
        ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_1 народився син ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 .
       Рішенням Красногвардійского районного суду м. Дніпропетровська від 16.12.2016 розірвано шлюб, зареєстрований 14 листопада 2014 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1849, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_1 після розірвання шлюбу відновлено дошлюбне прізвище - « ОСОБА_1 ».
       03.08.2015 ОСОБА_1 прийнято для проходження інтернатури за спеціальністю «Внутрішні хвороби» до відділення діалізу (хронічного гемодіалізу і амбулаторного діалізу) на посаду лікаря-інтерна, а 17.10.2018 відраховано з даної посади, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_6 .
       Згідно копії наказу № 493-0 від 16.05.2018 «Про поновлення в інтернатурі ОСОБА_1 », останню поновлено в інтернатурі за спеціальністю «Внутрішні органи» з 01.08.2018.
       Згідно копії додаткової угоди про розірвання угоди про проходження інтернатури та відпрацювання трьох років після закінчення інтернатури № 493-0 від 16.05.2018, укладеної між КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечнікова» та ОСОБА_1 , Заклад охорони здоров`я та лікар (провізор)-інтерн у зв`язку з власним бажанням дійшли згоди розірвати угоди про проходження інтернатури та відпрацювання трьох років після закінчення інтернатури № 493-0 від 16.05.2018. Лікар (провізор) - інтерн зобов`язується відшкодувати вартість навчання в інтернатурі та компенсувати закладу охорони здоров`я всі витрати, пов`язані з навчанням в інтернатурі у розмірі 6130 грн. З моменту набрання чинності цією Додатковою угодою зобов`язання між закладом охорони здоров`я та лікарем (провізором) - інтерном, що виникли з угоди про проходження інтернатури та відпрацювання трьох років після закінчення інтернатури, припиняються. Угода набирає чинності з моменту відшкодування лікарем (провізором) - інтерном всіх витрат, пов`язаних з навчанням в інтернатурі.
       Наказом ДЗ «ДМА» № 779ос від 30.08.2018, ОСОБА_1 зараховано до очної частини інтернатури на кафедру мікробіології, вірусології, імунології та епідеміології (фах: епідеміологія).
       Згідно копії квитанції № 486 до прибуткового касового ордера від 11.10.2018, ОСОБА_1 сплатила на рахунок КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечнікова» кошти у розмірі 6130 грн. 
       Згідно копії довідки про надання можливості самостійно працевлаштуватися № 164, випускниці ОСОБА_1 , яка закінчила Державний заклад «Дніпропетровська медична академія МОЗ України» у 2015 році, надано можливість влаштуватися на роботу самостійно у зв`язку з сімейними обставинами.
       Наказом в.о. директора Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської обласної державної адміністрації № 1537-о від 17.10.2018 «Про відрахування ОСОБА_1 » відповідача відраховано з посади лікаря-інтерна зі спеціальності «Внутрішні хвороби».
       Наказом ДЗ «ДМА» № 1062ос від 22.10.2018 «Про відрахування (очна частина інтернатури бюджетна основа)», відповідача відраховано з очної частини інтернатури з 22.10.2018, як таку, що розірвала угоду про проходження інтернатури та відрахована з посади лікаря-інтерна за наказом ДОЗ на підставі додаткової угоди від 16 жовтня 2018 року про розірвання угоди про проходження інтернатури, квитанції від 11 жовтня 2018 року про відшкодування втрат, пов`язаних з навчанням в інтернатурі, заяви ОСОБА_1 від 16 жовтня 2018 року.
       Встановлено, що відповідно до розрахунку грошових коштів, які підлягають поверненню за навчання за державним замовленням, з державного бюджету на навчання студента медичного факультету ДЗ «ДМА» ОСОБА_1 з 2009 року по 2015 рік та з 2018 року по 2019 рік всього витрачено 121450,19 грн. 
       Згідно копії листа деканату факультету післядипломної освіти ДЗ «ДМА» № 441-Д від 22.01.2019, ОСОБА_10 було повідомлено щодо відрахування ОСОБА_1 з інтернатури, як таку, що розірвала угоду про проходження інтернатури.
       05.07.2019 між ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 укладено шлюб, прізвище ОСОБА_1 змінено на « ОСОБА_1 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_7 .
       Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_8 у ОСОБА_1 народився син ОСОБА_13 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_8 .
       Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції посилався на необгрунтваність позовних вимог, зокрема, суд зазначив, що у відповідача обов`язок на відпрацювання не виникає, оскільки було укладено додаткову угоди про розірвання угоди про проходження інтернатури та відпрацювання трьох років після закінчення інтернатури; направлення на роботу відповідачу не видавалось, отже і зобов`язання з`явитись на роботі та приступити до виконання обов`язків також не виникло; з відповідачем не було укладено трудового договору із замовником. 
       В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права, оскільки додаткова угода не може звільнити відповідача від обов`язку відшкодувати кошти до державного бюджету за навчання.
       Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та відхиляє доводи апеляційної скарги, виходячи з такого.
       Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
       Приписами ч. 1 ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
       Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
       У разі порушення зобов`язання, відповідно до ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
       Відповідно до Наказу Міністерства охорони здоров`я України № 367 від 25.12.1997 «Про затвердження Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням» (далі - Порядок) випускник державного вищого медичного (фармацевтичного) закладу освіти III - IV рівнів акредитації, якому після навчання в інтернатурі присвоєно кваліфікацію лікаря (провізора)-спеціаліста і який працевлаштований на підставі направлення на роботу, вважається молодим спеціалістом протягом трьох років з моменту укладення ним трудового договору із замовником. Період навчання в інтернатурі до цього терміну не входить.
       Згідно п. 20. Порядку, вручення випускникові диплома про закінчення вищого закладу освіти, направлення на роботу (додаток 3) та видача належних йому коштів, які перераховані до вищого закладу освіти замовником, здійснюється протягом семи днів після закінчення ним вищого закладу освіти. Направлення на роботу є підставою для укладення трудового договору між випускником і замовником.
       Згідно п. 5 Положення керівники вищих закладів освіти після зарахування осіб на навчання за державним замовленням укладають з ними угоду за формою, уміщеною в додатку 1.
       На керівників вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти покладається персональна відповідальність за своєчасне вручення випускникові диплома, направлення на роботу або довідки про надання можливості самостійного працевлаштування.
       Згідно п. 21. Порядку випускник повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направленні на роботу. Незгода випускника з рішенням комісії з працевлаштування випускників не звільняє його від обов`язку прибути на роботу за призначенням.
       У разі, якщо він не прибув за направленням або відмовився приступити до роботи за призначенням з причин, не зазначених у п. 9 та 18 цього Порядку, чи його звільнено з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за порушення трудової дисципліни або звільнено за власним бажанням протягом навчання в інтернатурі та трьох років після закінчення останньої, він зобов`язаний відшкодувати у встановленому порядку відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.
       Відповідно до п. 9 Порядку розірвати угоду, передбачену пунктом 5 цього Положення, випускник має право з таких причин: встановлення інвалідності І або П групи, внаслідок чого випускник не може стати до роботи за місцем призначення; встановлення інвалідності І або II групи у дружини (чоловіка) випускника, у одного з батьків (або осіб, які замінюють батьків) випускника; якщо випускник - вагітна жінка, мати або батько, які мають дитину у віці до трьох років або дитину, яка згідно з медичним висновком потребує догляду (до досягнення нею шестирічного віку); одинока мати або батько, які мають дитину до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; у разі проходження чоловіком (дружиною) військової служби (крім строкової), в тому числі за контрактом, на посадах рядового, сержантського й старшинського складу, прапорщиків, мічманів та офіцерів у Збройних Силах, Національній гвардії, Прикордонних військах, Службі безпеки, а також інших військових формуваннях, створених відповідно до законодавства України, та служби в органах внутрішніх справ поза місцем розташування замовника; у разі вступу випускників вищих закладів освіти І - II рівнів акредитації до вищих закладів освіти III - IV рівнів акредитації. У цих випадках за рішенням комісії з працевлаштування випускників видається довідка про надання можливості самостійного працевлаштування.
       Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив обставини по справі, а саме те, що оскільки під час закінчення навчання та випуску відповідач була вагітна та ІНФОРМАЦІЯ_3 в неї народився син ОСОБА_14 , тому на підставі п.п. 3 п. 9 Положення, угода № 161 про підготовку фахівців з вищою освітою від 01.09.2009 була розірвана та відповідачу була видана Довідка про надання можливості самостійного працевлаштування № 164, яка підписана відповідачем 19.10.2020 року (а.с. 106), а не як помилково вказує апелянт в своїй апеляційній скарзі - 11.12.2014 р. 
       У зв`язку з цим безпідставними є доводи апелянта про те, що на момент прийняття комісією рішення про надання самостійного працевлаштування відповідач не була вагітна та не мала дитину.
       Помилковими є доводи апелянта про те, що предметом спору є не Додаткова угода № 493-0 від 16.05.2018 р., а Угода про підготовку фахівців з вищою освітою ДЗ "ДМА" і відповідачем № 161 від 01.09.2009 р.
       Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечнікова» та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду розірвання угоди про проходження інтернатури та відпрацювання трьох років після закінчення інтернатури № 493-0 від 16.05.2018 р.         
       Згідно вказаної додаткової угоди Заклад охорони здоров`я та лікар (провізор)-інтерн у зв`язку з власним бажанням дійшли згоди розірвати угоди про проходження інтернатури та відпрацювання трьох років після закінчення інтернатури № 493-0 від 16.05.2018. Крім того, вказаною додатковою угодою було передбачено обов`язок лікаря (провізор) - інтерна відшкодувати вартість навчання в інтернатурі та компенсувати закладу охорони здоров`я всі витрати, пов`язані з навчанням в інтернатурі у розмірі 6130 грн. 
       Передбачено, що з моменту набрання чинності цією Додатковою угодою зобов`язання між закладом охорони здоров`я та лікарем (провізором) - інтерном, що виникли з угоди про проходження інтернатури та відпрацювання трьох років після закінчення інтернатури № 161 від 01.09.2009 р., припиняються. Угода набирає чинності з моменту відшкодування лікарем (провізором) - інтерном всіх витрат, пов`язаних з навчанням в інтернатурі (а.с. 103-104).
       Було встановлено, що ОСОБА_1 сплатила на рахунок КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечнікова» кошти у розмірі 6130 грн, згідно копії квитанції № 486 до прибуткового касового ордера від 11.10.2018 р. (а.с. 105).
       Таким чином, відповідач виконала умови додаткової угоди, а тому зобов`язання між закладом охорони здоров`я та лікарем (провізором) - інтерном, що виникли з угоди про проходження інтернатури та відпрацювання трьох років після закінчення інтернатури № 161 від 01.09.2009 р., припинилися.
       Наказом ДЗ «ДМА» № 1062ос від 22.10.2018 «Про відрахування (очна частина інтернатури бюджетна основа)», відповідача відраховано з очної частини інтернатури з 22.10.2018, як таку, що розірвала угоду про проходження інтернатури та відрахована з посади лікаря-інтерна за наказом ДОЗ на підставі додаткової угоди від 16 жовтня 2018 року про розірвання угоди про проходження інтернатури, квитанції від 11 жовтня 2018 року про відшкодування втрат, пов`язаних з навчанням в інтернатурі, заяви ОСОБА_1 від 16 жовтня 2018 року (а.с. 21-23).
       Вказані додаткова угода від 16 жовтня 2018 року про розірвання угоди про проходження інтернатури та наказ ДЗ «ДМА» № 1062ос від 22.10.2018 «Про відрахування (очна частина інтернатури бюджетна основа)» не визнані недійсними, а тому вірно враховувалися судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення.
       Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що видана відповідачу довідка про самостійне працевлаштування надає їй право самостійно визначитись з місцем роботи та не породжує наслідків у вигляді компенсації до державного бюджету коштів за навчання у зв`язку з не відпрацюванням трьох років, на підтвердження чого відповідач надала відповідні докази. 
       Тож, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України, як підстави для скасування рішень.
       Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.
Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.
Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державного закладу "Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України" (на теперішній час Дніпровський державний медичний університет) - залишити без задоволення.
Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 25 листопада 2020 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:                                                                В.С.Городнича

Судді:                                                                        О.В. Лаченкова 

                                                                               М.Ю.Петешенкова