ПОСТАНОВА 
Іменем України

12 липня 2021 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 394/924/20
провадження № 22-ц/4809/721/21 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
       Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Карпенка О.Л., 
учасники справи:
позивач – АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УНІВЕРСАЛ БАНК»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» на заочне рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 13 січня 2021 року у складі судді Партоліної І.П.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2020 року АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову посилався на те, що з метою отримання банківських послуг, відповідач підписав анкету заяву від 15.11.2018, згідно якої йому було встановлено кредитний ліміт у розмірі до 100 000 грн з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,2% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (38,4% річних), зі сплатою відсотків збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 6,4% на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом (76,8%).
Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірник у мобільному додатку зазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови. 
Вказує, що відповідачем прострочено зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення п.п.4.16 п. 4 Розділу ІІ Умов, відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 01.06.2020 направив відповідачеві повідомлення «пуш» про істотне порушення Умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Однак відповідач на контакт не виходив та не вчинив дії направленої на погашення заборгованості в зв`язку з чим відповідно до п. 4.18, 4.19 кредит став у формі «на вимогу».
У зв`язку з невиконанням обов`язків по поверненню кредиту у відповідача перед банком утворилася заборгованість, яка станом на 17.07.2020 становить 24012,65 грн, яка складається з наступного: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) – 24012,65 грн, загальний залишок заборгованості за відсотками - 0,00 грн, заборгованість за пенею та комісією – 0,00 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача та понесені судові витрати.
Короткий зміст рішення суду
Заочним рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 13 січня 2021 року у позові АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено. 
Суд першої інстанції дійшов висновку, що надані позивачем копії Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів не можуть підтверджувати факт існування боргу, оскільки в цих документах немає жодного посилання на відповідача, вони ним не підписані, а також не долучено самого договору, на укладення якого підписувалась анкета-заява. Крім того, у витязі із «Тарифів банку» жодних належних доказів про те, що відповідач отримав кредит немає.
Вважає, що факт укладення договору між АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та ОСОБА_1 не підтверджений.
Вказує, що позивачем чітко не зазначено розміру наданого кредитного ліміту, оскільки в позовній заяві розмір встановленого кредитного ліміту вказано до 100 000 грн з можливістю його корегування. 
Зазначає, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту укладення кредитного договору, а також банком не доведено, що між сторонами досягнуто згоди щодо розміру кредитного ліміту та відсотків за користування ним.
Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги
Не погоджуючись із рішенням суду АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що оскільки послуги банку надаються дистанційно через мобільний додаток в режимі реального часу, а Умови і правила, які включають Тарифи були надані відповідачу через мобільний додаток, то ОСОБА_1 був ознайомлений з Правилами, які діяли на дату підписання анкети-заяви, тобто з правилами в редакції від 01.11.2018.
Позивач звертає увагу на те, що в підписаній відповідачем Анкеті - заяві зазначено мобільний номер.
Зазначає, що місцевий суд оскарженим рішенням не тільки призводить до нехтування принципами платності кредитного договору, а ще й наносить істотну шкоду усім споживачам банківських послуг, банку та у цілому порушує стабільність функціонування фінансового сектору держави. Суд ігнорує, що важливою ознакою кредитної операції є те, що вона надається за рахунок залучених грошових коштів.
Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що згідно вимог ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду оскарженого судового рішення.
Суд першої інстанції встановив такі обставини
Судом встановлено, що банком надано фотокопію підписаної Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг  ОСОБА_1 від 15 листопада 2018 року, заповнено анкетні відомості.
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до положень ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. 
Так, судом встановлено, що 15.11.2018  ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», за змістом якої відповідач визнав, що ця заява разом із Умовами правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг. 
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.
Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою (п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001).
Відповідно до ч. 1 ст. 6 зазначеного Закону, фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання; 3) прізвище, ім`я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін.
АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» посилалося на те, що 15 листопада 2018 року між ним та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі до 100 000 грн з можливістю його корегування та належним чином не виконував своїх зобов`язань.
На підтвердження умов кредитування банком надано суду копію Анкети-заяви відповідача про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» витяг з Тарифів та паспорт споживчого кредиту «Картка monobank», які не підписані позичальником.
Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції та не бере до уваги додані Умови та Правила, витяг з Тарифів, паспорт споживчого кредиту «Картка monobank» та Таблицю обчислення вартості кредиту виходячи з наступних підстав.
Умови та Правила надання банківських послуг долучені до позовної заяви з огляду на їх мінливий характер та наявність в них заходів, які збільшують вартість кредиту, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником не можна вважати складовою кредитного договору.
03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом АТ КБ ПРИВАТБАНК до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа №342/180/17).
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
До позовної заяви було також додано витяг з Тарифів, паспорт споживчого кредиту «Картка monobank» та Таблицю обчислення вартості кредиту, які також не містять підпису відповідача, тому суд не вважає їх складовими кредитного договору та не бере їх до уваги.
Суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відсутність заборгованості за тілом кредиту, оскільки, банк не вказав в договорі кредиту його розмір всупереч ст. 1054 ЦПК України.
Разом з тим, розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві. Крім того, розрахунок заборгованості не містить умов договору, які було погоджено між сторонами та не містить інформації про використання кредитних коштів шляхом оплати покупки товарів та послуг, а також отримання готівки (дати та суми проведених операцій).
До того ж, у даному випадку, необхідно зауважити, що міжнародними актами, зокрема, Резолюцією Генеральної асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» констатовано, що споживачі здебільшого знаходяться в нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти, купівельної спроможності та виходячи з важливості сприяння справедливому, рівноправному та усталеному економічному і соціальному розвитку, у зв`язку з чим сформульовано керівні принципи для захисту інтересів споживачів.
Вказані документи не підтверджують умов кредитування та відповідно наявності заборгованості у визначеній позивачем сумі.
З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, колегія суддів зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих Правил тим більше, співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Ураховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що при укладенні договору АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» дотримався вимог, передбачених чинним законодавством України  про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими Банк.
З огляду на відсутність достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та Правила банківських послуг,Тарифи, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір наданого кредиту,відсутність у паспорті споживчого кредиту підпису відповідача не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 червня 2020 року у справі № 759/5029/18.
Доводи апеляційної скарги АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» не спростовують висновків суду першої інстанції.
Заочне рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 13 січня 2021 року є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
За таких обставин, відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» залишити без задоволення.
Заочне рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 13 січня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                                 А.М. Головань

Судді                                                                                          С.М. Єгорова

                                                                                О.Л. Карпенко