УХВАЛА

14 липня 2021 року  
Київ
справа №280/9718/20
адміністративне провадження №К/9901/24176/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Бучик А.Ю.,
суддів: Рибачука А.І.,  Стеценка С.Г., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову  Третього апеляційного адміністративного суду від 13.05.2021 у справі №280/9718/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області   про визнання протиправними дій та рішення, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
В грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:
- визнати протиправними дії та рішення відповідача №923040198328 в частині зменшення позивачу стажу судді та вже призначеного довічного грошового утримання, відповідно до постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.07.2017 у справі №335/5004/17 в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, процентного відношення його довічного грошового утримання від утримання працюючого судді на відповідній посаді з 90% до 50%;

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №923040198328;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відповідно до п. 34 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці з урахуванням стажу на посаді судді 13 років 08 місяців 24 днів, на посадах прокурора в прокуратурі Запорізької області 13 років  03 місяці 05 днів, 2 роки проходження строкової військової служби, для врахування перерахунку довічного грошового утримання при визначенні розміру (відсотку) довічного грошового утримання судді у відставці 28 років 8 місяців;
-  зобов`язати відповідача відповідно до ч. 4 ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус судді" від 02.06.2016 за №1402-VIІI та Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України», затвердженого постановою Правління ПФУ від 25.01.2008 за №3-1 зі змінами, здійснити нарахування та виплату йому довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020, здійснити перерахунок вже призначеного за постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.07.2017 у справі №335/5004/17 довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді згідно з довідкою Запорізького окружного адміністративного суду від 10.03.2020 за №8, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 та здійснити нарахування та виплату компенсації інфляційних втрат на час виплати перерахунку відповідно до вимог ст. 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів" у зв`язку з порушенням строків їх виплати; 
- стягнути з Пенсійного фонду України на його користь в сумі 20000 грн.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 18.11.2020 за №923040198328 в частині відмови врахування стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді - 28 років             08 місяців 24 дні та визначення, що щомісячне довічне грошове утримання має виплачуватися судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до стажу роботи на посаді судді - 28 років     08 місяців 24 дні, встановленого постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.07.2017 у справі №335/5004/17(2-а/335/226/2017), з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.
Зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням того, що щомісячне довічне грошове утримання має виплачуватися судді у відставці в розмірі                   90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, встановленому постановою Дніпропетровського апеляційного адмініс;тративного суду від 27.07.2017 у справі №335/5004/17(2-а/335/226/2017), з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року.
Зобов`язано відповідача здійснити розрахунок та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів з 19.02.2020 по місяць виплати заборгованості, у зв`язку з порушенням строків виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». 
В решті позовних вимог відмовлено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2021 року рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №923040198328 від 18.11.2020 в частині здійснення ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді на підставі довідки Запорізького окружного адміністративного суду від 10.03.2020 року за №8, виходячи з 50 % розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді на підставі довідки Запорізького окружного адміністративного суду від 10.03.2020 року за №8, виходячи з 66 % розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді починаючи з 19 лютого 2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум та компенсації інфляційних втрат на час виплати перерахунку відповідно до вимог ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів».

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
30.06.2021 позивачем направлено до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13.05.2021 у вказаній справі, яка надійшла до суду 02.07.2021.
Перевіривши відповідність вказаної касаційної скарги та доданих до неї документів вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження.
Відповідно до положень п. 8 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Частиною 1 ст. 328 КАС України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Приписами пп. 1-4 ч. 4 ст.328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Пунктом 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Справа №280/9718/20 розглядалася судами попередніх інстанцій за правилами спрощеного позовного провадження.
При касаційному оскарженні судових рішень у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження скаржник повинен обґрунтувати підстави для відкриття касаційного провадження відповідно до ч. 4 ст. 328 та ч. 5 ст. 328 КАС України.
В касаційній скарзі позивач посилається на те, що дана справа підлягає касаційному оскарженню на підставі пп. "а" п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, оскільки касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики.
Також в касаційній скарзі позивач посилається на те, що оскаржуване судове рішення не відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка висловлена у рішенні від 16.09.2020 у зразковій справі №620/1116/20, у постановах від 06.03.2019 у справі №638/12586/16-а, від 11.02.2020 у справі №200/3958/19-а. 
Наведені скаржником аргументи потребують ретельної перевірки та вивчення матеріалів справи, чого не можна виконати на стадії відкриття касаційного провадження, тому проаналізувавши підставу на якій подано касаційну скаргу у цій справі, колегія суддів погоджується, з доводами скаржника про наявність обставин, з якими законодавець обумовлює здійснення касаційного перегляду рішення суду.
Касаційна скарга відповідає вимогам ст. 330 КАС України, подана з дотриманням установленого процесуальним законом строку на касаційне оскарження, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження, відсутні.
Керуючись статтями 328, 331, 334, 338 КАС України, -
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13.05.2021 у справі №280/9718/20.
Витребувати із Запорізького окружного адміністративного суду справу  №280/9718/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій та рішення, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів. 
Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) їх копій та доданих до них документів іншим учасникам справи.
Встановлений судом строк може бути продовжений за заявою особи, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                                 А. Ю. Бучик

Судді:                                                                                                        А. І. Рибачук

                                                                                                                            С. Г. Стеценко