П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

09 вересня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/7974/21	

Категорія:112010200          Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н.В.
          Місце ухвалення: м. Одеса
          Дата складання повного тексту: 18.06.2021 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого           – Бітова А.І.
суддів                     – Лук`янчук О.В.
– Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України (далі – ГУПФ України) в Одеській області про:
-          визнання бездіяльності ГУПФ України в Одеській області, яка полягає у відмові виплати ОСОБА_1 нарахованої доплати пенсії за період з 27 березня 2019 року по 05 вересня 2019 року у сумі 8 121,12 грн., протиправною;
-          зобов`язання ГУПФ України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 нараховану доплату пенсії за період з 27 березня 2019 року по 05 вересня 2019 року у сумі 8 121,12 грн. протягом одного місяця з дати набрання рішенням законної сили.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказувала, що їй призначено пенсію за віком, як матері дитини інваліда з дитинства з 27 березня 2019 року на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2020 року у справі №420/2663/20. Проте, відповідач не виконав обов`язків щодо виплати пенсії за період з 27 березня 2019 року по 05 вересня 2019 року. В якості підстави для відмови у виплаті пенсії у повному обсязі, відповідач посилається на відсутність коштів.
Відповідач позов не визнав, вказуючи, що згідно з Постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги" від 16 грудня 2020 року №1279 (далі – Постанова №1279), виплата нарахованої позивачу пенсії буде здійснена в порядку черговості в межах бюджетних асигнувань та відповідно до фінансування, що здійснюється Пенсійним фондом України.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУПФ України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.
Визнано протиправною бездіяльність ГУПФ України в Одеській області щодо не виплати ОСОБА_1 нарахованої доплати пенсії за період з 27 березня 2019 року по 05 вересня 2019 року у сумі 8 121,12 грн.
Зобов`язано ГУПФ України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 нараховану доплату пенсії за період з 27 березня 2019 року по 05 вересня 2019 року у сумі 8 121,12 грн.
В іншій частині позову – відмовлено.
В апеляційній скарзі ГУПФ України в Одеській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права. 
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ГУПФ України в Одеській області зазначає, що у зв`язку з набранням чинності Постанови №1279 починаючи з 01 квітня 2021 року фінансування пенсій та інших виплат, які згідно із законодавством проводяться рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством здійснюється Пенсійним фондом України. Таким чином, виплата нарахованої пенсії позивачу буде здійснена в порядку черговості в межах бюджетних асигнувань та відповідно до фінансування, що здійснюється Пенсійним фондом України.
Відзиву на апеляційну скаргу на адресу суду апеляційної інстанції не надходило.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУПФ України в Одеській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2020 року у справі №420/2663/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУПФ України в Одеській області задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано рішення Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі від 22 травня 2019 року за №1867 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .
Визнано протиправним та скасовано рішення Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі від 12 вересня 2019 року за №1867 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 (взамін рішення про відмову №1867 від 22 травня 2019 року).
Зобов`язано ГУПФ України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 27 березня 2019 року.
Рішення набрало законної сили 07 серпня 2020 року.
15 червня 2020 року ГУПФ України в Одеській області, на виконання вказаного рішення суду, призначило позивачці пенсію за віком як матері дитини-інваліда з 27 березня 2019 року.
Нарахована сума пенсії у розмірі 8 121,12 грн. за період з 27 березня 2019 року по 05 вересня 2019 року позивачці не виплачена та включена до реєстру судових рішень відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду" від 22 серпня 2018 року №649 (далі – Постанова №649).
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що ГУПФ України в Одеські області в порушення вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі – Порядок №22-1) не проведено виплату пенсії позивачу після прийняття рішення про її призначення 15 червня 2020 року за період з 27 березня 2019 року по 05 вересня 2019 року.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ч.2 ст. 46, ч.1 ст. 107 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Згідно ч.2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Відповідно ч.1 ст. 107 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.
Пунктом 12 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого   постановою правління Пенсійного фонду України №28-2 від 22 грудня 2014 року (далі –Положення №28-2), головне управління є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс та кошторис видатків, рахунки в органах Казначейства та уповноважених банках, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.
Згідно пп.5 п.4 Положення №28-2, головні управління здійснюють призначення (перерахунок) та виплату пенсій.
Таким чином, функції з призначення (перерахунку) та виплати пенсій є дискреційними повноваженнями головних управлінь Пенсійного фонду України.
Колегія суддів критично ставиться до посилань апелянта на те, що виплата нарахованої позивачу пенсії буде здійснена в порядку черговості в межах бюджетних асигнувань та відповідно до фінансування, що здійснюється Пенсійним фондом України відповідно до Постанови №1279, зважаючи на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, розрахунок суми заборгованості з пенсійних виплат виконано відповідно до Порядку №649 (а.с.27, 69).
Разом з тим колегія суддів зазначає, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 листопада 2019 року у справі №640/5248/19 визнаний протиправним та скасований Порядок №649.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2020 року, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року змінено. Визнано протиправними та нечинними п.п.1 та 2 Порядку №649.
Наслідки визнання нормативно-правового акту протиправним та нечинним визначені у ст. 265 КАС України. Згідно з ч.2 ст. 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Отже, нормативно-правовий акт, який встановлював окремий порядок виплати заборгованості, що утворилася внаслідок перерахунку пенсії за судовими рішеннями, втратив чинність з 22 липня 2020 року, тоді як судове рішення відповідного якого виникла заборгованість у розмірі 8 121,12 грн. набрало законної сили 07 серпня 2020 року.
Тобто, на день набрання законної сили рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2020 року у справі №420/2663/20 не було законодавчо встановленого механізму погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.
Також, колегія суддів звертає увагу на те, що на момент виникнення спірних правовідносин Постанова №1279, на яку посилається апелянт обґрунтовуючи правомірність своїх дій, взагалі ще не була прийнята, а тому посилання на зазначену постанову є недоречним.
Крім того, колегія суддів не приймає посилання апеляційної скарги на те, що виплата нарахованої пенсії позивачу буде здійснена в порядку черговості відповідно до Постанови №1279, оскільки нарахування та невиплата належних їй сум пенсії буде порушенням права позивача на отримання пенсії, яке є об`єктом захисту за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі – Конвенція).
Також колегія суддів, акцентує увагу на тому, що право на виплати у сфері соціального забезпечення було включено до змісту ст. 1 Першого протоколу до Конвенції вперше в рішенні від 16 грудня 1974 року у справі "Міллер проти Австрії", де Суд установив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні від 16 вересня 1996 року "Гайгузус проти Австрії", у якому якщо особа робила внески у певні фонди, у тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.
Встановлення судом незаконності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що невиплата позивачу сум пенсії за період з 27 березня 2019 року по 05 вересня 2019 року у сумі 8 121,12 грн. не ґрунтується на законі, і в контексті положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції така відмова є втручанням у право власності позивача, яке не є законним.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 09 вересня 2021 року.

Головуючий:                                                                                                     Бітов А.І.

Суддя:                                                                                                     Лук`янчук О.В.

Суддя:                                                                                                     Ступакова І.Г.