Ухвала
15 липня 2021 року
м. Київ
 
справа № 243/4891/20
провадження № 61-10839ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 серпня 2020 року 
у складі судді Мірошниченко Л. Є. та постанову Донецького апеляційного 
суду від 26 травня 2021 року у складі колегії суддів: Хейло Я. В., Мірути О. А., 
Тимченко О. О., у справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа - Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог 
 
У червні 2020 року Акціонерне товариство «Альфа - Банк» (далі - АТ «Альфа - Банк»)звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту.
 
Позов мотивовано тим, що 29 серпня 2017 року між ОСОБА_1 та 
АТ «Альфа-Банк» укладений кредитний договір № 500614102, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 100 000,00 грн, а відповідач зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених договором, повертати кредит, сплачувати проценти за користування кредитом, неустойку та інші непередбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором.
 
Посилаючись на те, що ОСОБА_1 належно не виконує зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором станом на 30 березня 2020 року у сумі 152 225,72 грн, що складається із: строкової заборгованості у сумі 44 112,84 грн, простроченої заборгованості у сумі 
32 217,02 грн, строкової заборгованості по нарахованих процентах та комісіях у сумі 4 316,10 грн, прострочена заборгованість по нарахованих процентах та комісіях у сумі 68 579,76 грн, штрафи у сумі 3 000,00 грн.
 
Короткий зміст ухвалених судових рішень 
 
Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області 
від 05 серпня 2020 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від 26 травня 2021 року, позов АТ «Альфа-Банк» задоволено частково.
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором від 29 серпня 2017 року № б/н, станом на 30 березня 
2020 року у загальному розмірі 149 225,72 грн. 
 
Відмовлено АТ «Альфа-Банк» у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг у сумі 3 000,00 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
 
У липні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга  ОСОБА_1 на заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області 
від 05 серпня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду 
від 26 травня 2021 року, у якій він просив скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
 
Касаційна скарга містить посилання на те, що судові рішення підлягають касаційному оскарженню з підстав, передбачених підпунктами «в», «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки справа має виняткове значення для заявника та помилково віднесена судами до категорії малозначних.
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування 
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Ціна позову у даній справі становить 152 225,72грн, яка станом на 01 січня 
2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00*100=227 000,00). 
 
Ураховуючи наведене, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.
 
За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Щодо доводів касаційної скарги про те, що справа має виняткове значення для заявника та помилково віднесена судами до категорії малозначних
 
Посилання заявника на те, що справа має для нього виняткове значення, Верховний Суд зазначає, що поняття винятковості справи є оціночним та потребує належного обгрунтування. Заявник не навів переконливих доводів, які б свідчили про те, що справа має для нього виняткове значення, а сама по собі вказівка про це у касаційній скарзі не дає підстав для висновку про відкриття касаційного провадження у малозначній справі.
 
Доводи ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково є неспроможними, оскільки справа № 243/4891/20 є малозначною в силу вимог закону (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України) та не належить до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження (частина перша статті 274 ЦПК України).
 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі 
№ 127/18513/18 виклала правовий висновок про те, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.
 
У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.
 
Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 
07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 серпня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 26 травня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа - Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові. 
 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Судді:        	Г. І. Усик     І. Ю. Гулейков     О. В. Ступак