ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа №640/12694/20                                                            Суддя (судді) першої інстанції: Іщук І.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року                                                                      м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді                                                                      Ключковича В.Ю.,
суддів                                                                                          Єгорової Н.М.,
                                                                                                    Сорочка Є.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 березня 2021 року, прийнятого в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні), у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укргеоресурс» до Державної служби геології та надр України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укргеоресурс» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної служби геології та надр України, в якій просило суд:
- визнати протиправною бездіяльність Державної служби геології та надр України щодо не надання позивачу спеціального дозволу на користування надрами з метою видобування кварцитовидних пісковиків ділянки №2 Білокоровицького родовища у Житомирській області;
- зобов`язати відповідача надати позивачу спеціальний дозвіл на користування надрами з метою видобування кварцитовидних пісковиків ділянки №2 Білокоровицького родовища у Житомирській області. 
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.03.2021 адміністративний позов задоволено повністю.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Державна служба геології та надр України подала апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.03.2021 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В апеляційній скарзі відповідач вказує, що суд не може підміняти державний орган та приймати замість нього рішення, яке належить до компетенції у даному випадку - Державної служби геології та надр України, отже суд не наділений повноваженнями прийняти рішення про зобов`язання відповідача видати спеціальний дозвіл на користування надрами. Також відповідач посилається на правові висновки Верховного Суду у справах №826/6873/16, №826/7361/15.
04.08.2021 від позивача до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій ТОВ «Укргеоресурс» просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги через її необґрунтованість, а оскаржуване рішення - залишити без змін.
У відповідності до положень ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач видав Наказ від 09.02.2017 №71 «Про надання спеціальних дозволів на користування надрами», відповідно до якого надано спеціальні дозволи на користування надрами відповідно до пп. 1 (додаток №1 до цього наказу), пп. 3 (додаток №2 до цього наказу), пп. 6 (додаток №3 до цього наказу), п. 8 Порядку. Управлінню надрокористування та міжнародного співробітництва вжити необхідних заходів щодо надання спеціальних дозволів на користування надрами згідно з переліками, наведеними у додатках №1, №2, №3 до цього наказу. 
Листом від 10.03.2017 №5652/13/12-17 Державна служба геології та надр України повідомила позивача про те, що згідно з п. 13 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 №615 за надання зазначеного спеціального дозволу на користування надрами, підприємству необхідно сплатити збір у розмірі 198,7 тис. грн. на рахунок №3115119700011. Одержувач: УКС у Шевченківському районі, код 37995466. Банк одержувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО №820019. Призначення платежу №22012100: за надання спеціального дозволу на користування надрами з метою видобування кварцитовидних пісковиків ділянки №2 Білокоровицького  родовища у Житомирській області. Для отримання спеціального дозволу необхідно надати: 1) оригінал платіжного доручення з відміткою банку; 2) оригінал платіжного доручення з відміткою банку щодо сплати геологічної інформації; 3) довіреність; 4) паспорт; 5) лист-повідомлення щодо сплати збору за надання спеціального дозволу на користування надрами. 
На виконання листа від 10.03.2017 №5652/13/12-17 та згідно з платіжним дорученням від 20.03.2017 №7 позивачем було сплачено 198,7 тис. грн. збору за надання спеціального дозволу на користування надрами з метою видобування кварцитовидних пісковиків ділянки №2 Білокоровицького родовища у Житомирській області за вказаними реквізитами, про що останнє повідомило Державну служби геології та надр України.
В подальшому Товариство з обмеженою відповідальністю «Укргеоресурс» направило Державній службі геології та надр України звернення щодо здійснення видачі дозволу відповідно до Наказу Державної служби геології та надр України від 09.02.2017 №71, що підтверджується листами від 11.05.2017 №11/05/17, від 04.08.2017 №04/08/17, від 09.10.2017 №09-10/17, від 27.11.2017 №27-11/17, від 15.01.2018 № б/н, від 03.04.2018 № б/н, від 25.07.2018 №25/07/18-11, від 26.07.2018 № 26/07/18-08; від 18.06.2019 №18/06/19-09, від 29.01.2020 №29/01/20-05 та доказами їх направлення на адресу відповідача. 
Листом від 16.07.2019 №12940/14/12-19 відповідач повідомив позивача про те, що до нього надійшов лист Служби безпеки України від 07.11.2018 №14/1-8030, в якому зазначаються дані щодо можливих порушень вимог чинного законодавства службовими особами Державної служби геології та надр України, Державної комісії України по запасах корисних копалин, Державного науково-виробничого підприємства «Державний інформаційний геологічний фонд України» та ТОВ «Укргеоресурс». Комісією, яка створена відповідно до наказу Держгеонадр від 14.11.2018 №435 «Про перевірку фактів, викладених у листі СБУ від 07.11.2018 № 14/1-8030», проводиться детальна перевірка викладених фактів, за результатами якої буде повідомлено додатково.
Листом від 10.12.2019 №24364/01/04-19 відповідач проінформував позивача про те, що згідно з Наказом Держгеонадр від 14.11.2018 №435 «Про перевірку фактів, викладених в листі СБУ від 07.11.2018 № 14/1-8030» була створена комісія, яка з 22.01.2019 проводила детальну перевірку викладених фактів. Інформація про результати перевірки має гриф "для службового користування". Також відповідач вказав, що згідно протоколу засідання робочої групи від 26.11.2019 №155 робоча група прийняла рішення підтвердити рішення Робочої групи від 01.03.2016 №42 щодо схвалення протоколу ДКЗ №3513 із апробованими запасами кварцитовидних пісковиків Ділянки №2 Білокоровицького родовища.
Аналогічні відомості містилися в листах відповідача від 04.12.2019 №24028/01/04-19, від 05.12.2019 №24044/01/07-19.
На адвокатський запит представника ТОВ «Укргеоресурс» Службою безпеки України надано відповідь від 03.12.2019 №14/1/88/17, в якій зазначено про те, що перевірка документів, які стали підставою для проведення процедури отримання ТОВ «Укргеоресурс» спеціального дозволу на видобування пісковиків Білокоровицького родовища проводиться Державною службою геології та надр України, а у Головному управлінні на даний час відсутні документи про результати вказаної перевірки та інші документи, які можуть бути надані на адвокатський запит.
Зважаючи на тривале не виконання відповідачем обов`язку щодо надання спеціального дозволу на користування надрами, позивач вважає, що в даному випадку наявна бездіяльність Державної служби геології та надр України, яка порушує законні права та інтереси ТОВ «Укргеоресурс» та унеможливлює здійснення позивачем господарської діяльності.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що оскільки станом на момент розгляду даної справи відповідачем не прийнято рішення про відмову у наданні спеціального дозволу на користування надрами, отже у Державної служби геології та надр України відсутні правові підстави щодо ненадання спеціального дозволу ТОВ «Укргеоресурс» на видобування кварцитовидних пісковиків Білокоровицього родовища ділянки №2 Житомирської області, строком на 20 років. Крім того, на думку суду першої інстанції в даному випадку відсутнє втручання в дискреційні повноваження відповідача з огляду на те, що питання щодо отримання спеціального дозволу на користування надрами вже вирішено Наказом Державної служби геології та надр України від 09.02.2017 №71, а матеріали справи не містять доказів його скасування або визнання нечинним.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 4 Кодексу України про надра - надра є виключною власністю Українського народу і надаються тільки у користування. Угоди або дії, які в прямій або прихованій формі порушують право власності Українського народу на надра, є недійсними. Український народ здійснює право власності на надра через Верховну Раду України, Верховну Раду Автономної Республіки Крим і місцеві ради. Окремі повноваження щодо розпорядження надрами законодавством України можуть надаватися відповідним органам виконавчої влади.
За приписами ч. 1 ст. 13 Кодексу України про надра користувачами надр можуть бути підприємства, установи, організації, громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи.
Керуючись ч. 1 ст. 14 Кодексу України про надра, надра надаються у користування для, зокрема, видобування корисних копалин.
Згідно із ч. 5 ст. 16 Кодексу України про надра, спеціальні дозволи на користування надрами надаються переможцям аукціонів, крім випадків, визначених Кабінетом Міністрів України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, або Радою міністрів Автономної Республіки Крим щодо розробки родовищ корисних копалин місцевого значення на території Автономної Республіки Крим. Порядок проведення аукціонів з продажу спеціальних дозволів на користування надрами та порядок їх надання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Питання надання спеціальних дозволів на користування надрами у межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, а також процедуру продовження строку дії, переоформлення, видачі дубліката, зупинення дії чи анулювання дозволу та внесення до нього змін регулює Порядок надання спеціальних дозволів на користування надрами, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 №615 (далі - Порядок №615). Дія цього Порядку поширюється на всі види користування надрами. Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».
За приписами п. 2 Порядку №615 дозволи надаються Держгеонадрами переможцям аукціонів з їх продажу та без проведення аукціонів у випадках, передбачених пунктом 8 цього Порядку, Держгеонадрами, крім корисних копалин місцевого значення на території Автономної Республіки Крим, дозволи на видобування яких надаються Радою міністрів Автономної Республіки Крим згідно із цим Порядком.
Керуючись п. 3 Порядку №615 одному заявникові може надаватися дозвіл на видобування одного виду корисних копалин з кількох близько розташованих родовищ, якщо доцільність їх спільної розробки підтверджується відповідним рішенням Державної комісії України по запасах корисних копалин (далі - ДКЗ).
Відповідно до пп. 3 п. 5 Порядку №615 дозволи надаються на такі види користування надрами, зокрема, видобування корисних копалин. 
Пункти 7 та 8 Порядку №615 визначає, що дозвіл надається на строк, визначений заявником, але не більш як на 20 років - на видобування корисних копалин.
Без проведення аукціону дозвіл надається у разі видобування корисних копалин, якщо заявник за власні кошти здійснив геологічне вивчення ділянки надр та підрахунок запасів корисних копалин, який затверджено ДКЗ, та подав документи на отримання спеціального дозволу не пізніше ніж протягом трьох років після затвердження запасів, а також видобування корисних копалин (для нафтогазоносних надр на геологічне вивчення, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти, газу (промислова розробка родовищ), якщо заявник за власні кошти здійснив апробацію в ДКЗ за умови затвердження підрахунку запасів корисних копалин у ДКЗ протягом трьох років, а в межах континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України - десяти років з моменту надання дозволу
Для отримання дозволу без проведення аукціону заявник подає органові з питань надання дозволу заяву разом з документами, зазначеними у додатку 1. Разом із заявою подаються дві копії заяви та доданих до неї документів. У заяві зазначаються назва і місцезнаходження ділянки надр, вид корисних копалин, відомості про заявника (найменування, місцезнаходження, код згідно з ЄДРПОУ юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи - підприємця чи серія та номер паспорта такої особи (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган ДФС і мають відмітку у паспорті), інформація для здійснення зв`язку із заявником (номер телефону, адреса електронної пошти), а також підстава для надання дозволу згідно з пунктом 8 цього Порядку.
Відповідно до матеріалів справи, Наказом від 09.02.2017 №71 Державною службою геології та надр України прийнято рішення про надання спеціального дозволу на користування надрами відповідно до підпунктів першого (додаток №1 до цього наказу), третього (додаток №2 до цього наказу), шостого (додаток №3 до цього наказу) пункту 8 Порядку. Управлінню надрокористування та міжнародного співробітництва ( Абрамович Д.В. ) вжити необхідних заходів щодо надання спеціальних дозволів на користування надрами згідно з переліками, наведеними у додатках №1, 2, 3 до цього наказу. Відповідно до Додатку №1 до Наказу від 09.02.2017 №71 затверджено перелік спеціальних дозволів на користування надрами, які надаються згідно з пп. 1 п. 8 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 №615. До вказаного переліку, серед іншого, віднесено ТОВ «Укргеоресур» (вид користування - видобування; корисна копалина - кварцитвидні пісковики, назва об`єкту - Білокоровицьке родовище ділянка №2; область - Житомирська; прийнято рішення - надати на 20 років).  
Пункт 1 Порядку №615 встановлює, що видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» від 06.09.2015 №2806-IV (далі - Закон №2806-IV).
За приписами ч. 3 ст. 4 Закону №2806-IV суб`єкт господарювання має право на одержання (переоформлення, анулювання) документів дозвільного характеру та подання декларацій за своїм місцезнаходженням або у випадках, передбачених законом, - за місцем провадження діяльності або місцезнаходженням об`єкта.
Згідно із ч. 1 ст. 41 Закону №2806-IV порядок проведення дозвільної (погоджувальної) процедури, переоформлення та анулювання документів дозвільного характеру центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами встановлюється Кабінетом Міністрів України за поданням відповідного дозвільного органу, погодженим з уповноваженим органом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до п. 13 Порядку №615 за надання дозволу без проведення аукціону справляється збір у розмірі, який розраховується виходячи з початкової ціни продажу такого дозволу на аукціоні відповідно до Методики визначення початкової ціни продажу на аукціоні спеціального дозволу на право користування надрами, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 15.10.2004 №1374.
За надання дозволів без проведення аукціону з метою виконання угод про розподіл продукції справляється збір у розмірі 1 відсотка початкової ціни продажу такого дозволу на аукціоні.
Суб`єкт господарювання повинен сплатити у повному обсязі збір за надання, продовження строку дії дозволу, а також у разі збільшення запасів корисних копалин під час внесення змін до дозволу - вартість геологічної інформації (відповідно до Положення про порядок розпорядження геологічною інформацією, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.1995 №423 протягом 45 календарних днів з дати відправлення повідомлення про прийняття рішення про надання дозволу, продовження строку дії або внесення змін до дозволу у разі збільшення запасів корисних копалин.
Матеріалами справи підтверджено, що листом від 10.03.2017 №5652/13/12-17 Державна служба геології та надр України повідомила позивача про те, що згідно з п. 13 Порядку №615 за надання зазначеного спеціального дозволу на користування надрами, підприємству необхідно сплатити збір у розмірі 198,7 тис. грн. на рахунок №3115119700011. Одержувач: УКС у Шевченківському районі, код 37995466. Банк одержувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО №820019. Призначення платежу №22012100: за надання спеціального дозволу на користування надрами з метою видобування кварцитовидних пісковиків ділянки №2 Білокоровицького  родовища у Житомирській області. На виконання вказаного листа, позивачем було сплачено 198,7 тис. грн., що підтверджується платіжним дорученням від 20.03.2017 №7. 
Матеріалами справи підтверджено, що позивач неодноразово звертався до відповідача листами про надання інформації щодо строків вирішення питання про надання йому спеціального дозволу на користування надрами та про надання такого, зокрема матеріали справи містять копії листів від 11.05.2017 вих.№11/05/17, від 04.08.2017 вих.№04/08/17, від 09.10.2017 вих.№09-10/17, від 27.11.2017 вих.№27-11/17 та від 15.01.2018 №б/н, від 03.04.2018 №б/н, від 25.07.2018 №25/07/18-11, від 26.07.2018 №26/07/18-08, від 18.06.2019 №18/06/19-09 та від 29.01.2020 №29/01/20-05 з описам вкладень.
Листом від 16.07.2019 №12940/14/12-19 відповідач надав відповідь на лист позивача від 18.06.2019 №18/06/19-09, в якому зазначив про те, що до Держгеонадр надійшов лист Служби безпеки України від 07.11.2018 №14/1-8030, в якому зазначаються дані щодо можливих порушень вимог чинного законодавства службовими особами Державної служби геології та надр України, Державної комісії України по запасах корисних копалин, Державного науково-виробничого підприємства «Державний інформаційний геологічний фонд України» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Укргеоресурс».
Листами від 04.12.2019 №24028/01/04-19, від 05.12.2019 №24044/01/07-19 та від 10.12.2019 №24364/01/04-19 відповідач повідомив про проведення перевірки фактів, викладених у листі СБУ від 07.11.2018 №14/1-8030. (ДСК), тому за подальшими роз`ясненнями позивачу було рекомендовано звернутись до Служби безпеки України.
Службою безпеки України на адвокатський запит представника позивача надано відповідь від 03.12.2019 №14/1/88/17, в якій зазначено про те, що перевірка документів, які стали підставою для проведення дотримання процедури отримання ТОВ «Укргеоресурс» спеціального дозволу на видобування пісковиків Білокоровицького родовища проводиться Державною службою геології та надр України, а у Головному управлінні на даний час відсутні документи про результати вказаної перевірки та інші документи, які можуть бути надані на адвокатський запит.
Колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів про прийняття відповідачем рішення про анулювання Наказу від 09.02.2017 №71 «Про надання спеціального дозволу на користування надрами ТОВ «Укргеоресурс», а відтак такий є чинним.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суд перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 17.04.2019 по справі №342/158/17, як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в невчиненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними й реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час перегляду даної справи в суді апеляційної інстанції, у спірних правовідносинах, відповідачем обов`язкових дій щодо надання спеціального дозволу на користування надрами вчинено не було; тобто не видано бланк спеціального дозволу, не дивлячись на наявність чинного Наказу від 09.02.2017 №71 суду першої та апеляційної інстанції про причини такої неналежної поведінки Державною службою геології та надр України не повідомлено, що свідчить про відсутність будь-яких обставин існування поважних причин неможливості виконання такого обов`язку суб`єктом владних повноважень. Отже наявна протиправна бездіяльність з боку Державної служби геології та надр України.
Зважаючи на обставини справи та керуючись вказаними нормами, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно зауважив, що           оскільки станом на момент розгляду даної справи відповідачем не прийнято рішення про відмову у наданні спеціального дозволу на користування надрами чи анулювання попередньо прийнятого наказу, у Державної служби геології та надр України відсутні правові підстави щодо ненадання спеціального дозволу позивачу на видобування кварцитовидних пісковиків Білокоровицього родовища ділянки №2 Житомирської області, строком на 20 років.
Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Колегія суддів зауважує, що з системного аналізу вказаних норм ст. 245 КАС України можна дійти висновку, що суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення на користь позивача. Такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення таким способом, який би гарантував повний захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечував його виконання та унеможливлював необхідність наступних звернень до суду.
Верховний Суд України у своєму рішенні від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності Державної служби геології та надр України щодо не надання товариству з обмеженою відповідальністю «Укргеоресурс» спеціального дозволу на користування надрами з метою видобування кварцитовидних пісковиків ділянки №2 Білокоровицького родовища у Житомирській області та зобов`язання Державної служби геології та надр України надати товариству з обмеженою відповідальністю «Укргеоресурс» спеціальний дозвіл на користування надрами з метою видобування кварцитовидних пісковиків ділянки №2 Білокоровицького родовища у Житомирській області.
Щодо втручання в дискреційні повноваження відповідача, колегія суддів звертає увагу апелянта, що згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.06.2006 у справі «Волохи проти України» (заява №23543/02) при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є «передбачуваною», якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. «…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання».
Колегія суддів вважає, що під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.
Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, щодо втручання суду першої інстанції в його дискреційні повноваження, оскільки Наказом Державної служби геології та надр України від 09.02.2017 №71 «Про надання спеціального дозволу на користування надрами ТОВ «Укргеоресурс» згадуваний дозвіл вже надано, втім відповідач, за відсутності рішення про анулювання такого чи відмову в його наданні, не вчиняє наступних дій щодо видачі такого дозволу, чим протиправно порушує права позивача, крім того приписи ст. 245 КАС України уповноважують суд у певних випадках зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії. 
З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення у відповідності до норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, та не підлягає скасуванню.
Щодо посилання в апеляційній скарзі на правові висновки Верховного Суду у справах №826/6873/16, №826/7361/15, колегія суддів зазначає наступне.
Висновки суду першої та апеляційної інстанції не суперечать висновкам в зазначених справах з огляду на відмінність обставин в порівнянні з обставинами у цій справі. Крім того відповідно до п. 68 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц висновки суду, у тому числі касаційної інстанції, формуються виходячи із конкретних обставин справи. Тобто, на відміну від повноважень законодавчої гілки влади, до повноважень суду не належить формулювання абстрактних правил поведінки для життєвих ситуацій, які підпадають під дію певних норм права. При цьому під судовим рішенням в подібних правовідносинах розуміються такі рішення, у яких є аналогічними предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, і відповідно, має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріального та процесуального права.
У свою чергу, вказані в апеляційній скарзі доводи Державної служби геології та надр України не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315-316, 321-322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                      В.Ю. Ключкович

Судді                                                                                          Н.М. Єгорова

                                                                                                    Є.О. Сорочко