Постанова
Іменем України                                   
                                                                                                
15 вересня 2021 року
м. Київ
справа № 387/431/20
провадження № 61-10560св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В., 
 
учасники справи:
позивач, відповідач - ОСОБА_1 ,
відповідач, позивач - ОСОБА_2 ,
представник ОСОБА_1 - адвокат Глазков Андрій Сергійович,
третя особа - Фермерське господарство «Зернопродукт», 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Глазков Андрій Сергійович, на ухвалу Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 25 січня 2021 року у складі судді Майстера І. П.  та постанову Кропивницького апеляційного суду від 02 червня 2021 року
у складі колегії суддів: Дьомич Л. М., Голованя А. М., Письменного О. А., 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2020 року Глазков А. С. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Фермерське господарство «ОСОБА_2» (далі - ФГ «ОСОБА_2»), про стягнення боргу.
У вересні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до 
ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ФГ «ОСОБА_2», про визнання розписки удаваним правочином та розірвання договору про спільну діяльність у агропромисловому бізнесі.
Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 
від 12 жовтня 2020 року первісний позов представника позивача 
Глазкова А. С. в інтересах позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ФГ «ОСОБА_2» про стягнення боргу, об`єднано в одне провадження із зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - ФГ «ОСОБА_2» про визнання розписки удаваним правочином та розірвання договору про спільну діяльність у агропромисловому бізнесі.
Присвоєно об`єднаній цивільній справі єдиний унікальний номер 
№ 387/431/20 (номер провадження 2/387/328/20).
УхвалоюДобровеличківського районного суду Кіровоградської області 
від 20 листопада 2020 року залучено до участі у справі Фермерське господарство «Зернопродукт» (далі - ФГ «Зернопродукт»), як правонаступника третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору на стороні позивача, -ФГ «ОСОБА_2».
30 листопада 2020 року ФГ «Зернопродукт» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди.
 
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 
від 25 січня 2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі 
за позовною заявою ФГ «Зернопродукт» до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - ОСОБА_2 , про стягнення майнової шкоди.
Роз`яснено позивачу, що заявлений позов підлягає розгляду в порядку господарського судочинства та за предметною підсудністю відноситься до компетенції Господарського суду Кіровоградської області.
Судове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що враховуючи суб`єктний склад сторін та вимоги статей 4, 20 ГПК України цей спір підлягає вирішенню у порядку господарського судочинства, оскільки спір виник щодо відшкодування шкоди юридичній особі та стосується господарської діяльності ОСОБА_1 на посаді керівника 
ФГ «ОСОБА_2».
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 02 червня 2021 року вимоги апеляційної скарги ФГ «Зернопродукт» задоволено. 
Ухвалу Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 
від 25 січня 2021 року, якою відмовлено у відкритті провадження, - скасовано і направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що фермерське господарство звернулося до суду з позовом щодо захисту свого права шляхом стягнення майнової шкоди з ОСОБА_1 , який керував виробничим процесом ФГ «ОСОБА_2», правонаступником якого є ФГ «Зернопродукт». Тобто спір виник між юридичною особою та фізичною особою, колишнім керівником (найманим працівником), що за суб`єктним складом не відноситься до компетенції господарського суду.
Крім того, апеляційний суд зазначив, що позовні вимоги третьої особи 
не стосуються основного спору за первісними та зустрічними вимогами, однак процесуального висновку щодо цього суд першої інстанції не зробив. 
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі, поданій у травні 2021 року до Верховного Суду, 
ОСОБА_1 в особі представника адвоката Глазкова А. С., посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить судове рішення апеляційного суду скасувати, ухвалу суду першої інстанції змінити, виклавши пункт перший резолютивної частини в такій редакції: «Відмовити ФГ «Зернопродукт» у прийнятті позову третьої особи із самостійними вимогами до ОСОБА_1 про стягнення з нього майнової шкоди у розмірі 331 927,05 грн».
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 06 липня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі. 
У липні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 07 вересня 2021 року справу призначено 
до розгляду.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не врахував вимог частини першої статті 54 ГПК України та не врахував того, що позивачем у справі виступає юридична особа, якій такі збитки завдані, 
а засновник (акціонер) такої юридичної особи є її законним представником без необхідності укладення окремих договорів чи доручень на представництво інтересів у суді.
Вказує, що позовна заява ФГ «Зернопродукт» підписана головою 
ОСОБА_3, якій на момент подання позовної заяви належало 52,0000 % статутного капіталу в ФГ «Зернопродукт».
Вважає, що пред`явлений ФГ «Зернопродукт» до суду першої інстанції позов як за суб`єктним, так і за предметним складом підвідомчий господарським судам, а не цивільним.
Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині правових висновків щодо підвідомчості позову, заявленого ФГ «Зернопродукт» господарським судам, є законним, на відміну від рішення суду апеляційної інстанції.
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
У серпні 2021 року ФГ «Зернопродукт» подало до Верховного Суду відзив 
на касаційну скаргу, в якому зазначає, що судове рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.
 
2.     Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно 
у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного 
у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою 
статті 411 цього Кодексу.
Касаційна скарга   ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат 
Глазков А. С.,задоволенню не підлягає.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частинами першою та другою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог 
і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини 
і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) установлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства ( частина перша статті 19 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.
Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
Згідно з частинами першою та другою статті 4 ГПК України право 
на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Отже, ознаками господарського спору, підвідомчого господарському суду, 
є, зокрема, участь у спорі суб`єкта господарювання, наявність між сторонами, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського 
і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.
Статтею 20 ГПК України визначено особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні 
і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (в тому числі землю), крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.
Отже, розмежування компетенції судів з розгляду земельних спорів відбувається залежно від їхнього предмета та суб`єктного складу учасників.
Звертаючись до суду із цим позовом, ФГ «Зернопродукт» посилалося на те, що з 06 листопада 2017 року до 16 грудня 2019 року ОСОБА_1 обіймав посаду голови ФГ «ОСОБА_2», ОСОБА_1 обіцяв, що після закінчення строку здійснення спільної діяльності у агропромисловому бізнесі, він передасть засновнику ФГ «ОСОБА_2» налагоджену модель виробничого процесу, в тому числі, що стосується документообігу, закупівлі посівного матеріалу, організації польових робіт та збуту (зберігання) виготовленої сільськогосподарської продукції та виведення господарства на рівень прибуткового сільськогосподарського. Проте ОСОБА_1 створив неприбутковість ФГ «ОСОБА_2», він не вніс до облікових даних інформацію про вартість виробленої ФГ «ОСОБА_2» продукції упродовж 2018-2019 сільськогосподарських років на суму в 2018 році приблизно 
676 500,00 грн та у 2019 році приблизно 429 923,50 грн. У зв`язку 
з невиконанням угоди про здійснення спільної діяльності 
у агропромисловому бізнесі від 06 листопада 2017 року, відповідач спричинив збитки господарству у розмірі 331 927,05 грн, що становить розмір шкоди, яка підлягає стягненню.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та направляючи справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, апеляційний суд, на підставі частини першої статті 19 ЦПК України, встановивши, що спір виник між юридичною особою та фізичною особою - колишнім керівником, що за суб`єктним складом не відноситься до компетенції господарського суду, дійшов правильного висновку, що позов ФГ «Зернопродукт» підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків апеляційного суду та не дають підстав вважати, що судом апеляційної інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник.
Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови апеляційного суду - без змін.
Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 400, 402, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Глазков Андрій Сергійович, залишити без задоволення.
Постанову Кропивницького апеляційного суду від 02 червня 2021 рокузалишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                    Д. Д. Луспеник

Судді:                                                                                               І. А. Воробйова

                                                                                                            Г. В. Коломієць

                                                                                                            Р. А. Лідовець

                                                                                                            Ю. В. Черняк