ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

10 серпня 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №592/3764/21 
Номер провадження 22-ц/816/1085/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),
суддів -          Собини О. І. ,  Ткачук С. С. 
сторони:
позивач - АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»,
відповідач - ОСОБА_1 , 
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»
на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 травня 2021 року, в складі судді Корольової Г.Ю., ухвалене у м. Суми, повний текст якого складено 14 травня 2021  року,  

                                                         в с т а н о в и в:
  
01 квітня 2021  року до суду надійшла  позовна заява  ОСОБА_1 до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 04 серпня 2016 року   між банком та відповідачем шляхом підписання анкети-заяви укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у виді встановленого на платіжну картку кредитного ліміту.
Позивач свої зобов`язання виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатись  кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного  ліміту.
У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення  заборгованості ОСОБА_1 станом на 16.03.2021 має заборгованість  12729 грн 36 коп, з яких: 10709 грн 80 коп - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 0 грн 00 коп заборгованість за поточним тілом кредиту;  10709  грн 80 коп  - заборгованість за простроченим тілом кредиту;  0 грн 00 коп - заборгованість за нарахованими відсотками;  2019 грн  56 коп   - заборгованість за простроченими відсотками;  0 грн 00 коп - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно із ст. 625 ЦК України;  0 грн 00 коп - нарахованої пені та комісії, яку банк просив стягнути на свою користь, а також 2270  грн 00 коп судових витрат. 
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 травня 2021 року у задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 04.08.2016 року відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність судового рішення, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Доводить, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитом, оскільки під час підписання анкети-заяви відповідач уклав договір приєднання, ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку. Відповідач отримав кредитну картку із встановленим кредитним лімітом, здійснив дії по її активації, користувався кредитними коштами (знімав кошти в банкоматах, розраховувався за товари та послуги та інше), частково погашав наявну заборгованість та продовжував користуватися  кредитними  коштами у виді кредитного ліміту на платіжній картці.  Вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні відсотків за користування кредитом, це призводить до нехтування принципами платності кредитного договору, наносить  істотну шкоду усім споживачам банківських послуг, банку та порушує стабільність банку. 
Правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову 12729 грн 36 коп не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що  04 серпня 2016 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, за умовами якого відповідач отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який було збільшено до 11000 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом (а.с. 21).
Друкованим текстом анкети-заяви передбачено, зокрема, наступне: «Я згоден (-на) з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, становлять  між мною та банком Договір про надання банківських послуг.  Я ознайомився (-лась) з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден (-на) з його умовами. Екземпляр договору про надання банківських послуг згоден (-на) отримати шляхом роздрукування із сайту www.privatbank.ua.  Я зобов`язуюсь виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно  самостійно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua.
У вказаній анкеті-заяві не визначено тип кредитної картки, не зазначено її номер, термін дії, сума бажаного кредитного ліміту, розмір відсотків за користування кредитом та інші умови кредитування.
До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 22, 23-58).
Із довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вбачається, що на підставі кредитного договору б/н ОСОБА_1 надані кредитні картки : № НОМЕР_1 - дата відкриття 04 серпня 2016  року з терміном дії до 05/19; № НОМЕР_2 - дата відкриття 21 листопада 2016 року з терміном дії до 05/20 року; № НОМЕР_3 - дата відкриття 24 жовтня 2019 року з терміном дії 05/23  (а.с. 20).   
Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , кредитний ліміт   станом  на 07.02.2017 було збільшено до 11000 грн,  а в подальшому цей розмір зменшився до 10329 грн 20 коп  (а.с. 19).
Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 16 березня 2021 року заборгованість ОСОБА_1   за вказаним кредитним договором становить 12729 грн 36 коп, з яких: 10709 грн 80 коп - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 0 грн 00 коп заборгованість за поточним тілом кредиту;  10709  грн 80 коп  - заборгованість за простроченим тілом кредиту;  0 грн 00 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками;  2019 грн  56 коп  - заборгованість за простроченими відсотками;  0 грн 00 коп - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно із ст. 625 ЦК України;  0 грн 00 коп - нарахованої пені та комісії ( а.с. 17-18).
Із виписки за картковим рахунком ОСОБА_1 вбачається, що він користувався встановленим кредитним лімітом, банком постійно здійснювалося автоматичне списання коштів на погашення заборгованості по карті (а.с. 9-13).
Відмовляючи позивачу у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитом, суд першої інстанції виходив з того, банк не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження конкретно запропонованих позичальнику Умов та Правил банківських послуг, анкета-заява не містить відомостей про домовленість сторін щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, як не містить умов договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за несвоєчасне погашення кредиту, а надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть прийматись як стандартна (типова) форма, що встановлена на підтвердження укладення із відповідачем кредитного договору через те, що достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такий висновок суду першої інстанції узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону. 
Підставами позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, укладеного шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку та стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, простроченими процентами.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України йдеться про те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Як передбачено ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути заборгованість за простроченим тілом кредиту та простроченими відсотками.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 04 серпня 2016 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємні частини спірного договору.
Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, позовну давність щодо вимог, та інші умови.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
Також, в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (04 серпня 2016 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (19 березня 2021 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
В підписаній ОСОБА_1 анкеті-заяві відсутні відомості про зобов`язання банку надати грошові кошти (кредит), не зазначено розміру кредитного ліміту та умови кредитування, зобов`язання позичальника повернути кредит та сплатити проценти, номеру кредитної картки (а.с. 21).
Позивач, обґрунтовуючи отримання відповідачем кредиту АТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилався на Довідку (без зазначення дати її видачі) про надання на підставі кредитного договору б/н ОСОБА_1 кредитних карток №   НОМЕР_1 - дата відкриття 04 серпня 2016  року з терміном дії до 05/19; № НОМЕР_2 - дата відкриття 21 листопада 2016 року з терміном дії до 05/20 року; № НОМЕР_3 - дата відкриття 24 жовтня 2019 року з терміном дії 05/23 (а.с. 20).  При цьому у довідці не зазначено дати укладення кредитного договору, на підставі якого здійснювалася видача цих кредитних карток, чи будь-яких інших ідентифікуючих ознак договору.
Таким чином, доказів про те, що відповідно до поданої Анкети - заяви від 04 серпня 2016 року була видана саме кредитна картка із встановленням кредитного ліміту на неї, позивачем не надано.
Проте, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, незважаючи на відсутність погодження між сторонами у визначеній законом формі істотних умов договору, АТ КБ «ПриватБанк» здійснювалось нарахування та погашення (списання) процентів не відповідно до положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України (на рівні облікової ставки НБУ), а у збільшеному розмірі 3,5% на місяць (42,00% на рік) та 3,4% (40,80% на рік), як договірних, розмір та підстави  стягнення яких визначаються в самому договорі.
Вимога про стягнення з відповідача прострочених відсотків за користування кредитом, як договірних, за заявлений період, а саме з 01 серпня 2020 року по 28 лютого 2021 року включно (згідно з розрахунком позивача), оскільки до 01 серпня 2020 року позивач погашав (списував) відсотки за рахунок кредиту і додавав до тіла кредиту, після 28 лютого 2021 року взагалі припинив нараховувати відсотки, не грунтується на відповідному письмовому правочині, оскільки, як зазначалося вище сама Анкета - заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку таких умов не містить, а інших угод між сторонами щодо сплати відсотків, укладено не було.
Тому, слід дійти висновку про необґрунтованість вимоги позивача в цій частині, виходячи з того, що сторонами не було письмово погоджено розмір відсотків в самому договорі.
Щодо пред`явленої до стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, то за твердженням самого позивача, відповідно до виявленого бажання, відповідачу відкрито один рахунок з встановленим кредитним лімітом у вигляді поновлюваної кредитної лінії, на якому обліковується вся заборгованість. До позовної заяви додано розрахунок заборгованості, який складається з двох частин, а саме: за період з 04 серпня 2016 року по 30 червня 2019 року включно та за період з 01 липня 2019 року по 16 березня 2021 року включно. 
Як вбачається з розрахунку заборгованості (четверта колонка розрахунку заборгованості), за період з 04 серпня 2016 року по 30 червня 2019 року включно та за період з 01 липня 2019 року по 16 березня 2021 року включно, позивачем щомісячно, починаючи з 01 грудня 2016 року і до 01 серпня 2020 року, погашалися (списувалися) відсотки за рахунок кредиту і додавалися до тіла кредиту, на загальну суму 16117,70 грн.
Проте, такий порядок погашення заборгованості за відсотками за користування кредитним  коштами між сторонами в письмовій формі не погоджувався, а односторонні дії позивача щодо погашення (списання) відсотків за рахунок кредиту і додавання до тіла кредиту, не відповідають суті кредитних правовідносин, оскільки проценти є платою за використання кредитних коштів.
В Анкеті - заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 04 серпня 2016 року № б/н, як зазначалося раніше, процентна ставка не визначена.
Отже, розрахунок нарахованих і погашених (списаних) за рахунок кредиту відсотків як договірних, зроблений позивачем, є неправильним та спростовується вище зазначеним, що також свідчить про необґрунтованість вимог банку в цій частині.
Разом з тим, слід зазначити, що фактично отримані та використані відповідачем кошти  в добровільному порядку повернуті банку в повному обсязі (підтверджується третьою та двадцять першою колонкою розрахунку заборгованості за період з 04 серпня 2016 року по 30 червня 2019 року включно, третьою та тридцятою колонкою розрахунку заборгованості за період з 01 липня 20919 року по 16 березня 2021 року включно).
Так, з розрахунку заборгованості вбачається, що сума отриманих відповідачем коштів становить 24491,76 грн (третя колонка розрахунку заборгованості «Витрати клієнтом кредитних коштів»). На виконання умов договору відповідачем сплачувались грошові кошти, загальна сума яких складає 31195,22 коп (двадцять перша та тридцята колонка розрахунку заборгованості «Сума коштів, внесена клієнтом на погашення заборгованості»). Різниця (переплата) між фактично отриманою та поверненою сумою коштів становить 6703 грн 46 коп.
Отже, станом на 16 березня 2021 року заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту), в тому числі, простроченим тілом кредиту відсутня, а фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку повернуті позивачу у повному обсязі.   
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення вимог банку про стягнення заборгованості за кредитним договором з підстав, наведених вище, і доводи апеляційної скарги про протилежне не спростовують висновків місцевого суду.
Таким чином, доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження. 
Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. 367 - 369, п.1 ч.1 ст. 374, ст. 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд   
                                          п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми  від  14 травня 2021 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -                                                                                        О.Ю.Кононенко

Судді:                                                                                                     О.І. Собина

                                                                                                                С.С. Ткачук