ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа №640/1601/21                                                            Суддя (судді) першої інстанції: Скочок Т.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року                                                                      м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді                                                                      Ключковича В.Ю.,
суддів                                                                                          Беспалова О.О.,
                                                                                                    Парінова А.Б.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АВАНГАРД-2014» до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «АВАНГАРД-2014» з позовом до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.09.2020 №0016580506.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ГУ ДПС у Київській області подало апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.03.2021 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В апеляційній скарзі відповідач вказує, що TOB «АВАНГАРД-2014» дійсно отримало ліцензію на право зберігання пального для потреб власного споживання чи промислової переробки №10050414202001487 з терміном дії з 21.08.2020 до 21.08.2025, втім станом на червень-липень 2020 позивачем були допущені порушення, зафіксовані під час проведення фактичної перевірки та зазначені в Акті від 31.08.2020. Відповідач вважає, що твердження позивача про те, що дизельне пальне, яке доставлено TOB «Паливна компанія «Піт-Лейн» на користь TOB «АВАНГАРД-2014»  на адресу місця зберігання пального: Київська область, Бородянський район, смт. Немішаєве, вул. Біохімічна, 30, розливалось частково у баки власного автотранспорту та у ємності до 5 л. не відповідає дійсності, оскільки в акцизних накладних від 14.06.2020 №2291 та від 06.07.2020 №2658 у рядку «Напрям використання» зазначено « 0» (операції, не віднесені до одного з кодів ознаки напряму використання « 1» - « 4»), а не « 1» (реалізація пального в споживчій тарі ємністю до 5 літрів (включно) виробником або особою, яка здійснила розлив пального у таку тару).
08.07.2021 від позивача до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому TOB «АВАНГАРД-2014» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін. Позивач вважає оскаржуване рішення обґрунтованим та таким що винесено при дотримані матеріального та процесуального права. Також зазначає на ідентичність доводів апеляційної скарги та відзиву на позовну заяву та суперечність тверджень відповідача.
У відповідності до положень ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів приходить до наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДПС у Київській області проведено фактичну перевірку місця зберігання пального, що розташоване за адресою: Київська обл., Бородянський район, смт. Немішаєве, вул. Біохімічна, 30 суб`єкта господарської діяльності TOB «АВАНГАРД-2014», за результатами чого складено акт від 31.08.2020 №1174/1036/05/39155326.
Відповідно до Акту відповідачем встановлено факт зберігання TOB «АВАНГАРД-2014» пального у місці зберігання, на яке позивач не отримав ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), чим порушено ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».
Отже відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.09.2020 №0016580506, яким до TOB «АВАНГАРД-2014» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 500 000,00 грн. 
Скориставшись правом на адміністративне (досудове) оскарження, TOB «АВАНГАРД-2014» подано відповідну скаргу, за результатами розгляду якої, рішеннями Державної податкової служби України від 22.12.2020 №35995/6/99-00-06-02-06-06 та від 31.12.2020 №37103/6/99-00-06-03-02-06, оскаржуване податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарга - без задоволення.
Не погоджуючись із вказаним, TOB «АВАНГАРД-2014» звернулось до суду з даним позовом. 
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що у межах спірних правовідносин у TOB «АВАНГАРД-2014» не виникло законодавчо мотивованого обов`язку з отримання ліцензії на зберігання пального, отже, податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 17.09.2020 №0016580506 є протиправним та підлягає скасуванню як таке, що винесено без достатньої правової підстави.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.
Щодо клопотання представника відповідача заявленого в апеляційній скарзі та 02.07.2021 року у вигляді окремого письмового клопотання про розгляд справи за його участі, колегія суддів зазначає таке.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.06.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2021 року та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 21.07.2021.
За приписами п. 7 ч. 1 ст. 306 КАС України суддя-доповідач в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду: вирішує питання про можливість письмового провадження за наявними у справі матеріалами у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Згідно з ч. 2 ст. 311 КАС України якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
У той же час, у апеляційній скарзі та заявленому клопотанні не наведено жодних доводів, які б свідчили про те, що характер спірних правовідносин та предмет доказування вимагають проведення судового засідання або посилань на обставини, які можливо встановити лише у такий спосіб.
Дослідивши клопотання представника відповідача, зазначене в апеляційній скарзі та клопотання ГУ ДПС у Київській області від 02.07.2021 вх. №25688, матеріали справи, предмет та підстави позову, склад учасників справи, беручи до уваги приписи КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що дана справа підлягає розгляду в суді апеляційної інстанції в порядку письмового провадження, а характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін, а тому у задоволенні зазначеного клопотання необхідно відмовити.
За приписами п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Підпункт 80.1 та 80.2 ст. 80 ПК України, визначає, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). 
Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки.
Відповідно до п. 86.1 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Згідно акту від 31.08.2020 №1174/1036/05/39155326, посадовими особами Головного управління ДПС у Київській області встановлено факт зберігання платником податків пального у місці зберігання, на яке TOB «АВАНГАРД-2014» не отримано ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), чим порушено ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».
За приписами ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР) ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.
При цьому, місцем зберігання пального є місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування; а зберіганням пального є діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону №481/95-ВР, імпорт і оптова торгівля алкогольними напоями здійснюються суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензії на оптову торгівлю. Експорт алкогольних напоїв здійснюється суб`єктами господарювання всіх форм власності на підставі ліцензії на виробництво або ліцензії на оптову торгівлю. Оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.
Керуючись приписами частин 8 та 10 ст. 15 Закону №481/95-ВР суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.
Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.
Згідно із ч. 20 ст. 15 Закону №481/95-ВР, ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються: підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету; підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву; суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.
За приписами ч. 22 ст. 15 Закону №481/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють роздрібну, оптову торгівлю пальним або зберігання пального виключно у споживчій тарі до 5 літрів, ліцензію на роздрібну або оптову торгівлю пальним або ліцензію на зберігання пального не отримують.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів під час апеляційного перегляду даної справи, із загального об`єму дизельного пального, яке було придбано TOB «АВАНГАРД-2014» 04.06.2020 та 06.07.2020, частина пального одразу заправлена у паливні баки транспортних засобів, що використовуються останнім у власній господарській діяльності, а залишок розвантажено у споживчу тару ємкістю 4,9 літрів. На підтвердження вказаного, в матеріалах справи наявні копії договору поставки від 03.06.2020 №1, укладеного між ФОП ОСОБА_1 (постачальник) та TOB «АВАНГАРД-2014» (покупець), умовами якого передбачено, що постачальник зобов`язується у порядку та на умов, визначених у цьому договорі, передати у власність покупця товар, що визначається у видаткових накладних, а покупець зобов`язується у порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, прийняти та оплатити визначений товар.
Також у матеріалах справи наявні копії видаткових накладних від 03.06.2020 №1 та від 05.07.2020 №2, відповідно до яких ФОП ОСОБА_1 поставлено TOB «АВАНГАРД-2014» споживчу тару (ємність пластикова для палива 4,9 л) у кількості 3 900 шт. на загальну суму 31 200,00 грн., факт оплати підтверджено копією платіжного доручення від 17.11.2020 №2446 на суму 31 200,00 грн. та випискою з банківського рахунку позивача. 
Крім того, в подальшому відповідно до копієї акту надання послуг від 21.01.2021 №76, ТОВ «РЕИ Бровари» (виконавець) на виконання вимог договору від 05.01.2021 №01/01/21/Т-1, укладеного з TOB «АВАНГАРД-2014» (замовник), надано послуги з організації збирання, зберігання з подальшою утилізацією споживчої тари (ємність пластикова для палива 439 л) використаної та забрудненої у кількості 3 900 шт. 
Вказані документи на підтвердження обставин справи оформлені належним чином та не викликають сумніву щодо мети їх укладання, отже теза апеляційної скарги, що правова позиція TOB «АВАНГАРД-2014» не підкріплена належними доказами не знайшла свого підтвердження під час апеляційного перегляду даної справи.
Отже, колегія суддів, проаналізувавши зазначені норми та матеріали справи, вважає вірним висновок суду першої інстанції, що оскільки факт зберігання TOB «АВАНГАРД-2014» пального, отриманого 04.06.2020 та 06.07.2020, у споживчій тарі до 5 літрів підтверджено матеріалами справи, то в силу ч. 22 ст. 15 Закону №481/95-ВР, суб`єкт господарювання має бути звільнений від отримання ліцензії на зберігання пального. 
Щодо доводів відповідача про те, що в акцизних накладних від 14.06.2020 №2291 та від 06.07.2020 №2658 у рядку «Напрям використання» зазначено « 0» (операції, не віднесені до одного з кодів ознаки напряму використання « 1» - « 4», а не « 1» (реалізація пального в споживчій тарі ємністю до 5 літрів (включно) виробником або особою, яка здійснила розлив пального у таку тару), слід зазначити наступне. 
За приписами п. 4 розділу ІІ Порядку заповнення акцизної накладної, розрахунку коригування акцизної накладної, заявки на поповнення (коригування) залишку пального, заявки на поповнення (коригування) залишку спирту етилового, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 19.06.2019 №262 (надалі - Порядок №262) у верхній лівій частині акцизної накладної зазначаються: коди операцій для акцизної накладної, яка складається в одному примірнику; ознака щодо умов оподаткування пального; ознака щодо напрямів використання пального.
У відповідному рядку зазначається ознака щодо напрямів використання пального:
« 1» - реалізація пального в споживчій тарі ємністю до 5 літрів (включно) виробником або особою, яка здійснила розлив пального у таку тару; « 2» - реалізація пального з акцизного складу до іншого акцизного складу з використанням акцизного складу пересувного у разі, якщо до реалізації пального такий інший акцизний склад уже відомий; « 3» - розподіл обсягу залишків пального станом на 01 липня 2019 року між акцизними складами / пересувними акцизними складами, де такі обсяги фактично знаходилися. Ознака напряму використання « 3» зазначається в акцизних накладних, складених на всі операції з розподілу обсягів залишку пального станом на 01 липня 2019 року між акцизними складами / пересувними акцизними складами; « 4» - реалізація пального з акцизного складу, який є місцем роздрібної торгівлі пальним, на яке отримано ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним. Така ознака зазначається також у разі реалізації пального з акцизного складу пересувного до: паливного бака транспортного засобу або технічного обладнання, пристрою; місця зберігання пального, яке не є акцизним складом.
Для пального, з яким здійснюються операції, не віднесені до одного з кодів ознаки напряму використання « 1» - « 4», у відповідному рядку зазначається цифра « 0».
Судом першої інстанції встановлено та колегією суддів перевірено, що з копій акцизних накладних від 14.06.2020 №2291 та від 06.07.2020 №2658 вбачається, що у верхній лівій частині останніх у рядку «Напрям використання» зазначено « 0».
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстнації, що положення п. 4 розділу ІІ Порядку №262 у наведеній частині з метою визначення напрямів використання пального оперують поняттям «реалізації», а не «зберігання» пального. У той же час, приписи Закону №481/95-ВР, який містить спеціальні правові нормі та має вищу юридичну силу по відношенню до Порядку №262, в якості підстави для звільнення суб`єкта господарювання від обов`язку отримання ліцензії вказують саме на «зберігання» пального у споживчій тарі до 5 літрів, а не його реалізацію у споживчій тарі до 5 літрів. Відтак, відповідач невірно тлумачить положення Закон №481/95-ВР в частині визначення підстав за яких у суб`єкта господарювання виникає обов`язок з отримання ліцензії для зберігання пального. 
Крім того, відповідачем не доведено факт реалізації придбаного пального, натомість матеріали справи підтверджують, що TOB «АВАНГАРД-2014» зберігало таке пальне виключно з метою власного використання для здійснення господарської діяльності, а саме: надання послуг транспортування. 
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у межах спірних правовідносин у TOB «АВАНГАРД-2014» не виникло обов`язку з отримання ліцензії на зберігання пального, отже, податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 17.09.2020 №0016580506 є протиправним та підлягає скасуванню як таке, що винесено з порушенням приписів ч. 2 ст. 2 КАС України, а саме: не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). 
Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який відповідачем в даному випадку не виконаний.
Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315-316, 321-322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                      В.Ю. Ключкович

Судді                                                                                          О.О. Беспалов

                                                                                                    А.Б. Парінов