Ухвала
 
16 липня 2021 року
м. Київ
 
справа № 489/4944/20
 
провадження №61-10782ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М., 
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 лютого 2021 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 01 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради про зобов`язання вчинити дії.
 
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 лютого 2021 року, залишеною без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 01 червня 2021 року, відмовлено у відкритті провадження у справі.
 
Судові рішення мотивовано тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства з огляду на те, що, відмовляючи позивачу у виплаті соціальної допомоги, Управління соціальних виплат і компенсацій Інгульського району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради діяло як суб`єкт владних повноважень, оскільки реалізовувало функції у публічно-правовій сфері.
 
У червні 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 лютого 2021 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 01 червня 2021 року.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення.
 
Касаційну скаргу мотивовано тим, що апеляційним судом порушено право позивача на доступ до інформації про розгляд справи, оскільки не повідомлено про розгляд його апеляційної скарги.
 
За змістом частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги, оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).
 
Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судами норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення.
 
Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
 
За загальним правилом у порядку цивільного судочинства загальні суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
 
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, те, що за своєю правовою природою вони виникають у приватноправових відносинах і містять наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
 
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
 
З наведеного вбачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.
 
Ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.
 
У пункті 7 частини першої статті 4 КАС зазначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
 
З наведеного вбачається, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.
 
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на незаконність дій Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, які пов`язані з припиненням виплати соціальної допомоги, внаслідок чого були порушені його права. Суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що позивач заявив по суті вимогу про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити дії, пов`язані з відновленням виплати соціальної допомоги, відтак вказані вимоги підлягають розгляду лише за правилами адміністративного судочинства відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 521/12963/18, провадження № 14-153цс19.
 
Посилання заявника на незаконність дій апеляційного суду, пов`язаних з неповідомленням його про час і місце судового засідання відхиляються Верховним Судом з огляду на те, що матеріали касаційної скарги містять повістку, надіслану Миколаївським апеляційним судом, в якій позивача повідомлено про те, що на 01 червня 2021 року призначено розгляд його апеляційної скарги, що спростовує зазначені вище обставини.
 
З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що правильне застосовування судами норм процесуального права є очевидним, а касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 лютого 2021 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 01 червня 2021 року є необґрунтованою.
 
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 лютого 2021 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 01 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                              Н. Ю. Сакара      
                                                                                                                  О. В. Білоконь 
                                                                                                                  О. М. Осіян