ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/21644/19                                                                     Суддя (судді) першої інстанції: Костенко Д.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  14 липня 2021 року                                                                                            м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача:                                                                                                                            Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                                                                                                                                     Костюк Л.О., Пилипенко О.Є., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови від 16.10.2019 р. ВП №59883343,

ВСТАНОВИВ:

Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)  (далі - позивач, апелянт, Департамент земельних ресурсів) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відповідач, Департамент ДВС) та просить суд визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Департаменту ДВС від 16.10.2019 ВП№59883343 про стягнення з позивача витрат виконавчого провадження в сумі 208,26 грн.
В якості підстав позову позивач зазначає, що постанова про розмір мінімальних витрат виноситься одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (28.08.2019), проте винесена з порушенням цього строку понад 2 місяці. У постанові не зазначено обґрунтувань розрахованих витрат, не додані відомості про фіскальні чеки, копія договору на надання відповідних послуг тощо. Оскаржувана постанова в порушення вимог закону направлена позивачу не наступного робочого дня, а 23.10.2019.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 грудня 2020 року  у задоволенні адміністративного позову відмовлено.  
Не погоджуючись із зазначеним рішенням до Шостого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою звернувся Департамент земельних ресурсів, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом не повно з`ясовано обставини у справі, висновки суду не відповідають дійсним обставинам, внаслідок чого порушено норми матеріального та процесуального права та ухвалено незаконне рішення у справі.
Зокрема, апелянтом зазначено що предметом оскарження є постанова про стягнення витрат виконавчого провадження у сумі 208,26 грн., яка винесена 16.10.2019 р., а відправлена позивача 23.10.2019 р., тобто не на наступний робочий день, а з пропущення визначеного строку у 7 днів.
Окрім того відсутні документальні обґрунтування розрахованих витрат: фіскальні чеки, копія договору на надання відповідних послуг, тощо.
Щодо процесуальних порушень апелянтом зазначено, що Департаменту земельних ресурсів не вручено копію ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.12.2019 р. у справі №640/21644/19 про відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду, через що неможливо було надати суду пояснення щодо обставин справи, доводів та міркувань.
Після повернення справи до Шостого апеляційного адміністративного суду з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04.06.2021 року, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2021 року відкрито апеляційне оскарження, надано іншому учаснику справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, призначено розгляд апеляційної скарги в порядку письмового провадження з 15 червня 2021 року. 
Від Департаменту ДВС надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначається, що позивач мав можливість звернутися до державного виконавця із заявою чи запитом про отримання інформації стосовно повноти та правильності розрахунку витрат державного виконавця, проте не зробив цього.
Окрім того, відповідач стверджує, що оскаржувана постанова дійсно відправлена позивачу не на наступний робочий день після винесення, проте така обставина не спростовує наявності підстав для її винесення та не свідчить про її протиправність. 
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представників осіб, що з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Як вбачається з оскаржуваної постанови державного виконавця Департаменту ДВС від 16.10.2019 ВП №59883343 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, з позивача стягнуто витрат на проведення виконавчих дій у сумі 208,26 грн. з наступного розрахунку:
- папір офісний А4 - 28*0,12 грн. = 3,36 грн.;
- конверт малий С6 - 7*0,16 грн. = 1,12 грн.;
- витрати тонера на друк 1 арк. А4 - 36*0,87 грн. = 31.32 грн.;
- обкладинка "Виконавче провадження" - 1*2,46 грн. = 2,46 грн.;
- оплата за користування АСВП - 69,00 грн.;
- маркувальна машина (рекомендований лист з повідомленням до 50 г), 1 лист * 23,00 грн. = 23,00 грн.;
- рекомендований лист 6*13,00 грн. = 78,00 грн.
Спірні правовідносини виникли у сфері примусового виконання рішень і стосуються правомірності постанови про стягнення витрат виконавчого провадження.
Згідно з ст. 42 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче прова-дження" (далі - Закон №1404) витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення при-мусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження (ч. 2). Витрати виконав-чого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України (ч. 3). На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого доку-мента стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення (ч. 4).
Закон №1404 та Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена  наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, не зобов`язують державного виконавця зазначати у постанові про стягнення витрат виконавчого провадження документальне обґрунтування розрахованих витрат (фіскальних чеків, копії договору на надання відповідних послуг), як стверджує позивач. Тому, такі доводи не свідчать про протиправність оскаржуваної постанови і наявність підстав для її скасування.
Види та розміри витрат виконавчого провадження затверджені  наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2830/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за №1300/29430.
Як правильно зазначає суд першої інстанції, позивач мав право і не був позбавлений можливості звернутися до відповідача із заявою чи запитом про отримання необхідної інформації з метою встановлення повноти і правильності наведеного у постанові розрахунку. У разі встановлення невідповідності розрахунку фактичним витратам чи відсутності документального підтвердження такого розрахунку, позивач міг надати такі докази до суду, або просити суд витребувати такі докази, якщо вони не були надані відповідачем. Позивач таких доказів не надав, про їх витребування клопотання не заявляв, тому доводи в цій частині не ґрунтуються на достатніх та переконливих доказах.
Предметом оскарження у даній справі є постанова державного виконавця про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, відтак, відповідно до положень пунктів 2, 3 розділу VI Інструкції постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження може виноситися в ході здійснення державним виконавцем виконавчого провадження.
Відповідно до п. 2 розділу VI Інструкції постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.
Оскаржувана постанова винесена 16.10.2019 і згідно з відбитком календарного штемпелю пошти на поштовому конверті відправлена позивачу 23.10.2019, тобто, дійсно не на наступний робочий день, як зазначає позивач. 
Однак, дана обставина не спростовує наявність передбачених  статтею 42 Закону №1404  і пунктами 2, 3 розділу VI Інструкції підстав для винесення оскаржуваної постанови і не свідчить про її протиправність, тому не може бути підставою для її скасування.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що інших доводів і доказів, які б доводили порушення прав та законних інтересів позивача внаслідок прийняття відповідачем оскаржуваної постанови, апелянт не навів, а судова колегія не встановила, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду попередньої інстанції та не дають підстав для висновку, що Окружним адміністративним судом міста Києва при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини чи порушено норми процесуального права.
За правилами    статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України    суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Виходячи з наведеного, колегія суддів залишає рішення суду першої інстанції без змін, у зв`язку з чим відсутні й підстави для перерозподілу судових витрат.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 грудня 2021 року у справі №640/21644/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя - доповідач                                                                                                                                             О.М. Кузьмишина

Судді                                                                                                                                                                                       Л.О. Костюк

                                                                                             О.Є. Пилипенко