ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року	Львів	Справа № 380/2935/21 пров. № А/857/12113/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
судді-доповідача                                                                 Шинкар Т.І.,
суддів                                                                                   Онишкевича Т.В.,
                                                                                             Шевчук С.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України на рішення Львівського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Лунь З.І.), ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м.Львів 11 червня 2021 року у справі №380/2935/21 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, 

В С Т А Н О В И В:

04.03.2021 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, просив, з урахуванням роз`єднаних позовних вимог: - визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо виплати надбавки за кваліфікацію за період 2008 – 2018 роки в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру; - зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити, з урахуванням виплачених сум, надбавку за кваліфікацію з липня 2008 року по січень 2015 року у розмірі, визначеному у додатку №25 до Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» 1-й клас - 8 % посадового окладу, з лютого 2015 року по лютий 2018 року у розмірі, визначеному у додатку № 25 до Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» класна кваліфікація «Майстер» - 11 % посадового окладу.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 року позов задоволено частково: визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 надбавки за кваліфікацію за період липень 2008 – 2018 років в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 з урахуванням виплачених сум, надбавку за кваліфікацію з липня 2008 року по січень 2015 року у розмірі, визначеному у додатку №25 до Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» 1-й клас - 8 % посадового окладу, з лютого 2015 року по лютий 2018 року у розмірі, визначеному у додатку № 25 до Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» класна кваліфікація «Майстер» - 11 % посадового окладу, з урахуванням виплачених сум. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з тлумачення положень пункту 7 Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №1294 від 07.11.2007 видно, що до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50% установленого згідно із зазначеними додатками розміру. Суд першої інстанції вказав, що додаткові види грошового забезпечення, визначені згідно з додатками 25-28, зокрема надбавка за кваліфікацію, впорядковані в Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженій України Адміністрацією державної прикордонної служби України від 20.05.2008 №425 на виконання Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №1294 від 07.11.2007. Суд першої інстанції зазначив, що з моменту затвердження вказаної Інструкції підстави для обмеження виплати надбавки за кваліфікацію в обсязі до 50% нормативно встановленого розміру відпали. Суд першої інстанції вказав, що оскільки з 29.06.2008 набрала чинності Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затверджена Адміністрацією державної прикордонної служби України 20.05.2008 №425, відтак, відпали підстави для застосування обмеження розміру надбавки за кваліфікацію.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, Державна прикордонна служба України подала апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України, як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня, не мало правових підстав для виплати позивачу надбавки за кваліфікацію за період з липня 2008 року по лютий 2018 року без застосування обмежень, встановлених Адміністрацією Державної прикордонної служби України, діяльність якої спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністерство внутрішніх справ. Скаржник вказує, що головним розпорядником бюджетних коштів є МВС, відповідальним виконавцем бюджетної програми – Адміністрація Держприкордонслужби. Скаржник зазначає, що Адміністрацією Державної прикордонної служби України щорічно видавались накази «Про виконання бюджету», «Про грошове забезпечення (заробітну плату) військовослужбовців (працівників) Державної прикордонної служби України», якими було встановлено виплачувати додаткові види грошового забезпечення, визначені згідно з пунктами 3.13, 3.14, 3.15, 3.16, 3.18, 3.19, 3.20, 3.21, 3.22, 3.23, 3.24, 3.25 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, у розмірі 50 відсотків установленого відповідно до зазначеного пунктами розміру. Скаржник зазначає, що відповідач не був наділений правом самостійно без правового врегулювання та фінансової можливості щодо збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок надбавки за кваліфікацію за період з липня 2008 року по лютий 2018 року позивача. Скаржник вказує, що як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня здійснює свої повноваження в межах асигнувань, які Адміністрація Державної прикордонної служби України затвердила у його кошторисі і щомісячними розписами видатків, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України. 
Представник позивача подав відзив на позовну заяву вказавши, що наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.05.2008 №425 упорядковано додаткові види грошового забезпечення, визначені згідно з додатками 25-28 до Постанови №1294, а тому з 29.06.2008 – виплата додаткових видів грошового забезпечення, визначених з додатками 25-28 до Постанови №1294, в тому числі і надбавки за кваліфікацію виплачується у розмірах, встановлених зазначеною Інструкцією.
Враховуючи приписи статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.
Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині вимогам статті 242 КАС України відповідає.
Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій з правом на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.
Наказом Голови Державної прикордонної служби України від 13.06.2019 №621-ОС полковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та наказом начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 29.07.2019 №336-ос виключено ОСОБА_1 з 01.08.2019 із списків особового складу, усіх видів забезпечення регіонального управління.
Відповідно до долучених до матеріалів справи копій архівний витягів з наказів та витягів з наказів начальника Західного регіонального управління Наказом Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 14.11.2007 №1123 ОСОБА_1 підвищено кваліфікацію з другого на перший клас, відповідно до Наказу Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 05.11.2014 №520 аг ОСОБА_1 присвоєно кваліфікацію «Майстра».
Згідно з архівними відомостями особистих карток грошового забезпечення       ОСОБА_1 за 2008 - 2018 роки останньому щомісячно із липня 2008 року по лютий 2018 року включно щомісячно надбавка за кваліфікацію « 1-й клас», «майстер» виплачувалася відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1294 від 07.11.2007, наказів Адміністрації Державної прикордонної служби України та додатку 25 до Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294, в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру.
Відповідно до інформації, зазначеної в особистих картках грошового забезпечення ОСОБА_1 з липня 2008 року по січень 2015 року надбавка за класність виплачувалася в розмірі 45 (48) гривень, що становить 50% від законодавчо встановленого розміру за 1 класну кваліфікацію, з лютого 2015 року по лютий 2018 року надбавка за класність виплачувалася в розмірі 66 (82,5) гривень, що становить 50% від законодавчо встановленого розміру за класну кваліфікацію «майстер».
Вважаючи виплату щомісячної надбавки за кваліфікації « 1-й клас», «майстер» в такому розмірі протиправною, ОСОБА_1 звернувся із позовом до суду.
Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі – Постанова №1294) встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. 
Вказаною Постановою затверджено додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у розмірах згідно з додатками 25-28, у додатку 25 передбачені додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, МВС, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Управління державної охорони, СБУ, Служби зовнішньої розвідки та інших розвідувальних органів, серед яких надбавка за кваліфікацію особам офіцерського складу (крім військових льотчиків і штурманів, військових льотчиків і штурманів інструкторського складу), особи рядового, сержантського і старшинського складу, військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, що мають клас: перший – 8 відсотків посадового окладу, «майстер» - 11 відсотків посадового окладу. 
Відповідно до пункту 7 Постанови №1294 до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28, їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру, крім щомісячних виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу льотного та наземного складу авіації, плаваючого складу, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які виконують водолазні роботи, проходять службу в аеромобільних військах та частинах спеціального призначення, та виплати одноразової винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які знешкоджують вибухові предмети. 
Згідно з пунктом 2 Постанови №1294 виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством транспорту та зв`язку, Міністерством з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державним департаментом з питань виконання покарань (далі - державні органи). 
Таким чином, Кабінет Міністрів України делегував, зокрема, Адміністрації Державної прикордонної служби упорядкувати перелік, розміри та порядок виплати додаткового грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу.
29.06.2008 набрала чинності Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затверджена Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби від 20.05.2008 №425, прийнятим на виконання Постанови №1294 з метою визначення порядку й умов виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, відповідно до підпункту 3.13.1 пункту 3.13 якого особам офіцерського складу (крім військових льотчиків і штурманів, військових льотчиків і штурманів інструкторського складу), особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які мають клас, присвоєний у встановленому порядку, виплачується надбавка в таких розмірах: 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу; 1-й клас - 8 відсотків посадового окладу; клас майстра - 11 відсотків посадового окладу.
Отже, Адміністрацією Державної прикордонної служби вищевказаною Інструкцією було упорядковано перелік додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби України, до складу яких входить й надбавка за кваліфікацію.
З 01.03.2018 набрала чинність Постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі – Постанова №704), якою Постанову №1294 визнано такою, що втратила чинність, та затверджено нові: тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, схеми тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, розміри надбавки за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу.
Таким чином, аргументи скаржника щодо правомірності виплати позивачу надбавки за кваліфікацію за період з липня 2008 року по лютий 2018 року в розмірі 50% законодавчо встановленого розміру на підставі пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №1294 від 07.11.2007 не заслуговують на увагу.
При цьому, обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування та виплату вказаної надбавки у належному розмірі.
Щодо аргументів скаржника про відсутність бюджетних коштів, як на причину неможливості виплати позивачу надбавки за кваліфікацію у розмірі, встановленому у додатку 25 до Постанови №1294, то на переконання суду апеляційної інстанції, такі не можуть прийматись до уваги, оскільки відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка в силу приписів частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» підлягає застосуванню судами як джерело права, органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань, реалізація особою права, яке пов`язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, є безпідставними (рішення ЄСПЛ «Кечко проти України» (заява № 63134/00, пункти 23, 26) та «Ромашов проти України» (заява № 67534/01, пункт 43)).
Крім того, Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20.03.2002 №5-рп/2002, від 17.03.2004 №7-рп/2004, від 01.12.2004 №20-рп/2004, від 09.07.2007 №6-рп/2007).
У Рішенні від 27 листопада 2008 року у справі № 1-37/2008 Конституційний Суд України вказав, що Закон про Державний бюджет України як правовий акт, що має особливий предмет регулювання (визначення доходів та видатків на загальносуспільні потреби), створює належні умови для реалізації законів України, інших нормативно-правових актів, ухвалених до його прийняття, які передбачають фінансові зобов`язання держави перед громадянами і територіальними громадами. Саме у виконанні цих зобов`язань утверджується сутність держави як соціальної і правової. Відповідно до статей 1, 3 Конституції України та принципів бюджетної системи (стаття 7 Кодексу) держава не може довільно відмовлятися від взятих на себе фінансових зобов`язань, передбачених законами, іншими нормативно-правовими актами, а повинна діяти ефективно і відповідально в межах чинного бюджетного законодавства (абзаци другий, третій підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 27 листопада 2008 року у справі № 1-37/2008).
У Рішенні від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави. Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За встановлених обставин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції приходить до висновку щодо протиправності дій відповідача щодо нарахування і виплати позивачу надбавки за кваліфікацію за період липень 2008 – 2018 років в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру.
Оскільки учасники справи не оскаржують рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові, в силу приписів статті 308 КАС України рішення суду першої інстанції в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції у оскаржуваній частині рішення викладено мотиви протиправності виплати позивачу надбавки за кваліфікацію у розмірі 50 відсотків установленого згідно із додатком 25 Постанови №1294 розміру, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.
Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 року у справі №380/2935/21 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач	 	Т. І. Шинкар 	
судді	 	Т. В. Онишкевич 	
 	 	С. М. Шевчук