Ухвала
 
20 вересня 2021 року
м. Київ
 
справа № 161/10816/20
провадження № 61-10314св21 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М., 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі: Державної казначейської служби України, Прокуратури Волинської області, Прокуратури Рівненської області, Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, Головного управління Національної поліції у Волинській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області, Головного управління Національної поліції в Рівненській області про відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Коренги Віктора Анатолійовича на постанову Волинського апеляційного суду від 20 травня 2021 року, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 лютого 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 451 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
 
Постановою Волинського апеляційного суду від 20 травня 2021 року апеляційні скарги Волинської обласної прокуратури, Рівненської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України задоволено частково.
 
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 лютого 2021 року у цій справі змінено.
 
Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 294 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.
 
У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Коренга В. А., посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
 
Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 203/3541/15-ц, провадження № 61?27282св18, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 522/1021/16-ц, провадження № 14?136цс19 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Згідно із частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
 
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.  
 
Ураховуючи, що згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
 
Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.  
 
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі: Державної казначейської служби України, Прокуратури Волинської області, Прокуратури Рівненської області, Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, Головного управління Національної поліції у Волинській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області, Головного управління Національної поліції в Рівненській області про відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                               Н. Ю. Сакара
                                                                                                                   О. В. Білоконь
                                                                                                                   О. М. Осіян