Справа № 163/1358/21  Провадження №33/802/675/21 	Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С. 	
Категорія:ст. 472 МК України. 	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2021 року                                                                 місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – адвоката Андріяш Н.В. та представника митниці Пікалюка М.С., розглянувши апеляційну скаргу начальника Волинської митниці Держмитслужби Гузя А. на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 29 липня 2021 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою провадження в справі за протоколом про порушення митних правил щодо  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрито за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК України.
Вилучені за протоколом про порушення митних правил 24 штуки масляних фільтрів та 16 штук паливних фільтрів повернуто ОСОБА_1 для проведення митного оформлення.
Згідно протоколу про порушення митних правил, ОСОБА_1 , прямуючи 13 травня 2021 року з Республіки Польща в Україну через митний пост «Ягодин» Волинської митниці Держмитслужби водієм автомобіля «ДАФ», номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом «Шмітц», номерний знак НОМЕР_2 , де переміщувався вантаж «анкерна клітка фундаменту в розібраному вигляді», у власній митній декларації не заявив жодних товарів, не задекларувавши за встановленою формою 24 штуки масляних фільтрів та 16 штук паливних фільтрів загальною вартістю 30 789,36 гривні, що знаходились в кабіні автомобіля серед особистих речей водія і були виявлені під час митного контролю.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст.472 МК України.
В апеляційній скарзі начальника Волинської митниці Держмитслужби Гузя А. просить скасувати постанову судді та ухвалити нове судове рішення, яким визнати  ОСОБА_1  винним у порушенні митних правил за ст. 472 МК України, наклавши на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості вилучених товарів з конфіскацією цих товарів, а також стягнути витрати митного органу по вказаній справі за зберігання товарів. Вважає, що в діях ОСОБА_1  наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, оскільки ним на момент митного контролю будь яких товарно-супровідних документів на незадекларований товар митному органу не надано.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника митниці, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив скасувати рішення судді та прийняти нове, захисника Андріяш Н.В., яка заперечувала апеляційну скаргу та просила рішення судді залишити без змін, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав. 
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.
Згідно із вимогами ст.487 МК України, провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Положеннями ст.486 МК України передбачено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Частиною 1 статті 458 МК України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Відповідно до норм ст.489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність; чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як вбачається з матеріалів справи, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.472 МК України вказаних вимог закону дотримав.
Факт переміщення через митний кордон України 24 штуки масляних фільтрів та 16 штук паливних фільтрів, стверджено протоколом про порушення митних правил 0201/20500/21 від13 травня 2021 року (а.с.1-3), митною декларацією (а.с.9).
Крім того, вищевказані обставини ніким з учасників справи не оспорюється.
Згідно з приписами ст.472 МК України, адміністративним правопорушенням є недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується дією (недостовірне декларування), або ж бездіяльністю (недекларування). Тобто, це незаявлення за встановленою письмовою, усною, або будь-якою іншою формою відомостей або заявлення недостовірних відомостей про товари, їх митного режиму та інших відомостей для митної мети.
Безпосереднім предметом даного правопорушення є товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Таким чином, диспозиція ст.472 МК України є відсильною нормою, яка для встановлення усіх обов`язкових ознак складу правопорушення відсилає до статті 374 МК України, яка передбачає умови ввезення (пересилання) громадянами товарів на митну територію України.
Згідно положень ч.1 ст.198 МК України органу доходів і зборів в пункті пропуску через державний кордон України у відповідності до положень статті 335 МК України подаються документи, що містять відомості про товари, достатні для їх ідентифікації та необхідні для прийняття рішення про пропуск їх через митний кордон України.
Відповідно до приписів ч.1 ст.257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, а також відомостей про товари та відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Згідно вимог ч.8 ст.264 Митного кодексу України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.
Так, суду першої інстанції стороною захисту було представлено польську фактуру і фіскальний чек до неї на переміщувані 24 штуки масляних фільтрів та 16 штук паливних фільтрів, якими підтверджується, що ОСОБА_2 придбав вилучений згідно протоколу про порушення митних правил товар за суму 1968 злотих, що є еквівалентним сумі 433,07 Євро.
Згідно з долученими документів загальна вартість товарів, яку ОСОБА_1 переміщав через кордон становить 433,07 Євро.
У відповідності до ч.1 ст.374 МК України, товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.
Таким чином, для виникнення у особи обов`язку декларувати товар, що ввозиться нею на митну територію України, необхідним є дотримання таких умов: вартість товару повинна перевищувати еквівалент 500 євро; сумарна вага товару повинна перевищувати 50 кг.
У розумінні положень п.57 ст.4 МК України товари – це будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.
Згідно з наявним в матеріалах справи висновком експертизи №1420003301-0435 від 26.05.2021, загальна вартість товарів, зазначених у постанові про призначення товарознавчої експертизи, станом становить 30 789, 36 грн.
Відповідно до ч.5 ст.515 МК України, висновок експерта не є обов`язковим для посадової особи митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил.
Згідно з положеннями п.3 ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів в тому числі є рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу).
Отже, згідно з долученими документів загальна вартість товарів, яку ОСОБА_1 переміщав через кордон 13.05.2021 становить 433,07 Євро.
Тому суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги саме фактурну вартість переміщуваних товарів, яка підтверджується фактурою та фіскальним чеком. 
З огляду на це, суд апеляційної інстанції вважає, що в ОСОБА_1 , в силу вимог ст.374 МК України, не виникало обов`язку здійснювати письмове декларування такого товару, оскільки вартість товару не перевищувала еквівалент 500 євро.
При прийнятті остаточного рішення по цій справі апеляційним судом береться до уваги зазначене вище з врахуванням обставин, встановлених безпосередньо в суді першої інстанції, зокрема те, що вартість вилучених у даній справі товарів на момент їх ввезення не перевищувала еквівалент 500 євро, що свідчить про відсутність предмета порушення митних правил.
За таких обставин, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, а тому підстав для скасування постанови судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу начальника Волинської митниці Держмитслужби Гузя А. – залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 29 липня 2021 року щодо  ОСОБА_1  – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського 
апеляційного суду                          В.П. Денісов