ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" вересня 2021 р.           Справа№ 910/4043/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Поляк О.І.
суддів:            Руденко  М.А. 
          Пономаренка  Є.Ю. 

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Іновейшн»  на рішення Господарського суду міста Києва від    29.04.2021 у справі №910/4043/21 (суддя - Кирилюк Т.Ю.)

за позовом  Комунального підприємства «Бессарабський ринок»
до  Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Іновейшн»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача -  Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради
про  стягнення 38    701,28 грн
ВСТАНОВИВ:
Комунальне підприємство «Бессарабський ринок» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Іновейшн» про стягнення 38 701, 28 грн заборгованості, посилаючись на неналежне виконання відповідачем взятого на себе зобов`язання за договором № 2587 від 27.12.2017 зі сплати орендної плати.
  Рішенням Господарського суду міста Києві 29.04.2021 у справі №910/4043/21 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Іновейшн» на користь Комунального підприємства «Бессарабський ринок» 38    701,28    грн основного боргу та 2    270,00    грн судового збору.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що докази сплати спірної суми заборгованості з орендних платежів за 2019 рік відповідачем до матеріалів справи не надані. При цьому судом відхилені посилання відповідача на рішення Київської міської ради від 20.12.2018 № 476/6527 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 21.04.2015 № 415/1280 «Про затвердження Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва», яким встановлено, що до 31 грудня 2019 року орендні ставки для деяких видів діяльності застосовуються у розмірі 70% від встановленого обсягу орендної плати, оскільки докази внесення сторонами відповідних змін до договору оренди № 2587 від 27.12.2017 у матеріалах справи відсутні. 
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Іновейшн» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить рішення Господарського суду міста Києва від    29.04.2021 у справі №910/4043/21 скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі; судові витрати покласти на позивача.
Апеляційна скарга обґрунтована неповним з`ясуванням місцевим господарським судом обставин справи, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду дійсним обставинам справи, а також неправильним застосування судом норм матеріального права. 
Скаржник, заперечуючи проти позову, свої доводи аргументує таким: 1) 08.02.2018 року Київською міською радою було прийнято рішення № 21/4085 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 21.04.2015 № 415/1280 «Про затвердження Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва», яким було затверджено нові орендні ставки, котрі можуть застосовуватися до існуючих договорів оренди лише за умови внесення до них змін щодо приведення у відповідність орендних ставок за договором із новими ставками, передбаченими цим рішенням, шляхом укладання відповідної додаткової угоди до договору оренди. Натомість, рішенням Київської міської ради від 20.12.2018 № 476/6527 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 21.04.2015 № 415/1280 «Про затвердження Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва», на яке посилався відповідач у суді першої інстанції, вказані орендні ставки не змінювалися, а лише передбачалося їх тимчасове застосування у розмірі 70% від встановленого обсягу. Враховуючи викладене, апелянт переконаний, що дане рішення Київської міської ради не потребує укладання додаткової угоди до договору оренди, а є обов`язковим для виконання позивачем в силу того, що має імперативний характер; 
2) посилаючись на правову позицію Верховного Суду, наведену у постанові від 05.03.2029 року у справі № 910/1389/18, відповідач зазначає, що акт звірки взаєморозрахунків може вважатися доказом у справі на підтвердження певних обставин, зокрема, наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості лише за умови, що інформація, відображена в цьому акті, підтверджена первинними документами. Разом з тим, позивачем не надавались, а відповідачем не підписувалися первинні документи - щомісячні акти наданих послуг за договором. Отже, наявний у матеріалах справи акт звірки взаєморозрахунків не є належним доказом як надання послуг позивачем, так і визнання заборгованості відповідачем. 
27.05.2021 матеріали справи разом з апеляційною скаргою надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд колегії суддів у складі: Поляк О.І. (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Кропивна Л.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.06.2021 відкрито апеляційне провадження  за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Іновейшн» на рішення Господарського суду міста Києва від    29.04.2021 у справі №910/4043/21, розгляд апеляційної скарги  визначено здійснювати у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.
18.06.2021 на адресу Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній проти доводів скаржника заперечує та зазначає про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції. 
Розпорядженням в.  о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 26.07.2021, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Пономаренка Є.Ю., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 26.07.2021 у справі №910/4043/21, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Пономаренка Є.Ю., визначено колегію суддів у складі: Поляк О.І. (головуючий), Кропивна Л.В., Владимиренко С.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2021 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Іновейшн" на рішення Господарського суду міста Києва від  29.04.2021 у справі №910/4043/21 до провадження у новому складі суддів: Поляк О.І. (головуючий), Кропивна Л.В., Владимиренко С.В.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 08.09.2021, у зв`язку з перебуванням у відпустці суддів Кропивної Л.В. та Владимиренко С.В., які входять до складу колегії суддів і не є суддями-доповідачами, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 08.09.2021 у справі №910/4043/21, у зв`язку з перебуванням у відпустці суддів Кропивної Л.В. та Владимиренко С.В., визначено колегію суддів у складі: Поляк О.І. (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.09.2021 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Іновейшн" на рішення Господарського суду міста Києва від  29.04.2021 у справі №910/4043/21 до провадження у новому складі суддів: Поляк О.І. (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.
Відповідно до            ст. 269 Господарського процесуального кодексу України        суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Як встановлено судом першої інстанції, 27.12.2017 між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (орендодавець), ТОВ «Глобал Іновейшн» (орендар) та КП «Бессарабський ринок» (підприємство-балансоутримувач) було укладено договір № 2587 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду.
Відповідно до п. 1.1 договору орендодавець передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлове приміщення), що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва та знаходиться за адресою: 01004, місто Київ, Бессарабська площа, 2, для розміщення суб`єкта господарювання, що здійснює побутове обслуговування населення (виготовлення меблів за індивідуальним замовленням).
У п. 2.1 договору встановлено, що об`єктом оренди є нежитлове приміщення, загальною площею 125, 50 кв. м. на третьому поверсі згідно з викопіюванням з поверхового плану, що складає невід`ємну частину цього договору.
Згідно з п. 2.4 договору відповідач вступає у строкове платне користування об`єктом оренди не раніше дати підписання сторонами договору та акта приймання-передачі.
Як вбачається з матеріалів справи, 26.01.2018 за актом приймання-передачі позивач та третя особа передали, а відповідач прийняв в орендне користування згідно з договором оренди № 2587 від 27.12.2017 нежитлові приміщення за адресою: м. Київ, Бессарабська площа, 2, на 3 поверсі, загальною площею 125, 50 кв. м. 
Відповідно до п. 3.1 договору орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, затвердженої рішенням Київської міської ради від 21.04.2015 № 415/1280, і становить без ПДВ: 121,10 грн за 1 кв. м орендованої площі в місяць, що в цілому складає за базовий місяць розрахунку (станом на 05.07.2017) 15  197,91 грн. 
Розмір місячної орендної плати з урахуванням пункту 11 рішення Київської міської ради від 21.04.2015 № 415/1280 (із змінами) становить 7598,96 грн без ПДВ і застосовується з дати підписання договору до 01.03.2018 року. 
У подальшому у договорі 1 від 27.03.2018 про внесення змін до договору № 2587 від 27.12.2017 сторони погодили п. 3.1 договору викласти в наступній редакції: « 3.1 Орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, затвердженої рішенням Київської міської ради від 08.02.2018 № 21/4085, і становить без ПДВ: за 1 кв. м 75,83 грн, що в цілому складає за базовий місяць розрахунку (станом на 21.03.2018) 9517, 11 грн. 
Розмір місячної орендної плати з урахуванням пункту 8 рішення Київської міської ради від 08.02.2018 № 21/4085 застосовується у розмірі 70% від встановленого обсягу і становить 6661,98 грн без ПДВ. Зазначена орендна плата застосовується з 01.04.2018 до 31.12.2018».
Згідно з п. 3.2 договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. 
У п. 3.4 договору (у редакції договору 1 від 27.03.2018 про внесення змін до договору № 2587 від 27.12.2017) сторони погодили, що розмір орендної плати підлягає перегляду на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, та в інших випадках, передбачених законодавством України.
Орендодавець зобов`язаний звернутися до орендаря із вимогою про перегляд орендної плати, якщо зміни до Методики мають наслідком збільшення розміру орендної плати за цим договором, протягом 30 календарних днів з моменту набуття чинності відповідними змінами.
Орендар може звернутися до орендодавця із вимогою про перегляд орендної плати, якщо зміни до Методики мають наслідком зміну розміру орендної плати за цим договором, протягом будь-якого строку набуття чинності відповідними змінами. 
Новий розмір орендної плати починає застосовуватись з першого числа місяця, наступного за датою укладання сторонами додаткової угоди до цього договору щодо приведення розміру орендної плати у відповідності із змінами, внесеними до Методики.
Згідно з п. 3.6 договору орендна плата сплачується відповідачем на рахунок підприємства-балансоутримувача, починаючи з дати підписання акта приймання-передачі.
Орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності відповідача щомісячно не пізніше 15 числа поточного місяця (п. 3.7 договору).
Звертаючись до господарського суду з вимогою про стягнення заборгованості, позивач зазначив, що за період з січня по грудень 2019 року відповідачу була нарахована орендна плата у загальному розмірі 151  624, 12 грн. Утім, останній взяте на себе зобов`язання з її сплати виконав лише частково, перерахувавши позивачу грошові кошти у розмірі 112  922,84 грн, у зв`язку з чим у відповідача утворилася заборгованість у сумі 38  701,28 грн, факт несплати якої підтверджується актом звірки взаєморозрахунків за договором № 2587 від 27.12.2017 за 2019 рік, підписаним представниками сторін та скріпленим їх печатками.  
Заперечуючи проти позову, відповідач не спростовував того факту, що заявлена до стягнення сума у розмірі 38  701,28 грн в рахунок орендних платежів за спірний період ним не сплачувалася.  
Натомість, відповідач наполягав на необґрунтованості нарахування позивачем належних до сплати сум щомісячних  орендних платежів, виходячи з орендної ставки у розмірі 100%  від встановленого обсягу, з огляду на рішення Київської міської ради від 20.12.2018 № 476/6527 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 21.04.2015 № 415/1280 «Про затвердження Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва», яким визначалося, що до 31.12.2019 орендні ставки для певних видів діяльності застосовуються у розмірі 70% від встановленого обсягу. 
Зазначаючи про те, що дане рішення Київської міської ради набуло чинності після його публікації на офіційному сайті Київської міської ради - 16.01.2019 року, проте балансоутримувач приміщення - КП «Бессарабський ринок», відмовляється застосовувати передбачену ним знижку та провести перерахунок належних до сплати орендних платежів, відповідач звернувся листом за вих. № 01-05/2019 від 03.05.2019 до Департаменту комунальної власності м. Києва, як орендодавця, з проханням допомогти у вирішенні цього питання. 
У відповідь Департамент комунальної власності м. Києва листом за вих. № 062/05/19-4441 від 15.05.2019 повідомив, що рішення Київської міської ради від 20.12.2018 № 476/6527 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 21.04.2015 № 415/1280 «Про затвердження Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва» має імперативний характер, у зв`язку з чим є обов`язковим до виконання та не потребує укладання додаткових угод до договорів оренди. Враховуючи викладене, орендна плата ТОВ «Глобал Іновейшн» підлягає перерахуванню.
У листі за вих. № 20-08/19 від 20.08.2019, отриманому  Департаментом комунальної власності м. Києва 20.08.2019 за вх. № 062/11558, ТОВ «Глобал Іновейшн» стверджувало, що балансоутримувач наполягає на тому, що сума орендної плати є істотною умовою договору і будь-які її зміни потребують укладення додаткової угоди до договору, однак, підписувати останню відмовляється. У зв`язку з вказаною обставиною товариство надає Департаменту пакет документів: договір про внесення змін до договору оренди (6 сторінок), розрахунок орендної плати  (6 сторінок). 
Утім, не отримавши відповіді на вказану пропозицію стосовно внесення змін до договору оренди, відповідач здійснив власний контррозрахунок сум щомісячних орендних платежів (а. с. 77), за результатом якого визначив, що за період з січня по грудень 2019 року належна до сплати сума орендних платежів склала 107  923,85 грн, а не 151  624,12 грн, яка необґрунтовано нарахована позивачем. Орендні платежі у загальному розмірі 107  923,85 грн були сплачені відповідачем на рахунок позивача частковими оплатами, починаючи з 21.02.2019 по 31.01.2020, що свідчить про відсутність заборгованості у відповідача за спірний період, а відтак підстави для задоволення позову КП «Бессарабський ринок» також відсутні. 
Встановивши вказані обставини справи, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення заборгованості у розмірі 38  701,28 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, відхиливши при цьому посилання відповідача на рішення Київської міської ради від 20.12.2018 № 476/6527 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 21.04.2015 № 415/1280 «Про затвердження Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва», яким встановлено, що до 31 грудня 2019 року орендні ставки для деяких видів діяльності застосовуються у розмірі 70% від встановленого обсягу орендної плати, оскільки докази внесення сторонами відповідних змін до договору оренди № 2587 від 27.12.2017 у матеріалах справи відсутні. 
Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з такого. 
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У силу ч. 3 ст. 180 ГК України при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.
За приписами ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.
Як правильно визначено судом першої інстанції, укладений між учасниками справи договір за своєю правовою природою є договором оренди, а відтак підпадає під правове регулювання пар. 1 глави 58 ЦК України та пар. 5 глави 30 ГК України. 
Так, згідно з ч. 1  ст. 759 ЦК України  за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
У силу ч. 1  ст. 762 ЦК України  за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
Аналогічні положення закріплені ч. 1 ст. 283 ГК України, згідно з якою  за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності.
Частиною 1  ст. 286 ГК України  закріплено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.
21.04.2015 Київською міською радою було прийнято рішення № 415/1280, яким затверджено Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва згідно з додатком 1, Порядок проведення конкурсу на право оренди майна територіальної громади міста Києва згідно з додатком 2, Методику розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, згідно з додатком 3, Типовий договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду згідно з додатком 4. 
Крім цього, у п. 11 рішення встановлено, що для об`єктів оренди, дата оцінки яких встановлена після 01.09.2014, орендні ставки, визначені Методикою розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, застосовуються у розмірі 50 % встановленого обсягу, крім ставок, визначених пунктами 1 - 5 таблиці 2 Методики, та орендної плати, визначеної за результатами конкурсу на 1 рік з дати набрання чинності цим рішенням. 
Так, укладаючи договір оренди сторони у п. 3.1 останнього погодили, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, затвердженої рішенням Київської міської ради від 21.04.2015 № 415/1280, і становить без ПДВ: 121,10 грн за 1 кв. м орендованої площі в місяць, що в цілому складає за базовий місяць розрахунку (станом на 05.07.2017) 15  197,91 грн. 
Розмір місячної орендної плати з урахуванням пункту 11 рішення Київської міської ради від 21.04.2015 № 415/1280 (із змінами) становить 7598,96 грн без ПДВ і застосовується з дати підписання договору до 01.03.2018 року. 
08.02.2018 Київською міською радою було прийнято рішення № 21/4085 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 21.04.2015 № 415/1280 «Про затвердження Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва», пунктами 3, 4 розділу І якого внесено зміни у додаток 3 «Методика розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду» та додаток 4 «Типовий договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду».
Пунктом 2 розділу ІІ вказаного рішення встановлена можливість застосування нових орендних ставок, затверджених цим рішенням, до існуючих договорів оренди (крім договорів, укладених за результатами конкурсу) за умови внесення до них змін щодо приведення у відповідність орендних ставок за договором із новими ставками, передбаченими цим рішенням. У такому разі нова ставка застосовується з 1 числа наступного місяця після дати укладання додаткової угоди до договору оренди.
Пунктом 3 розділу ІІ рішення визначено, що орендодавці під час переукладання договорів оренди або внесення зміни до них відповідно до пункту 2 цих Прикінцевих та перехідних положень приводять умови цих договорів у відповідність із типовими умовами, зміненими цим рішенням, шляхом викладання цих договорів у новій редакції.
Водночас у п. 8 розділу ІІ встановлено, що до 31 грудня 2018 року орендні ставки, що визначені цим рішенням для видів діяльності, визначених у пунктах 11 (крім торгівлі алкогольними та тютюновими виробами), 13, 17, 32, 33, 36, 38, 41, 48 таблиці 2, дата оцінки яких встановлена після 1 вересня 2014 року, застосовується у розмірі 70 % від встановленого обсягу, крім орендної плати, визначеної за результатами конкурсу.
Так,  27.03.2018 сторонами було укладено договір 1 до договору оренди, яким, зокрема, погоджено п. 3.1 договору викласти в наступній редакції: « 3.1 Орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, затвердженої рішенням Київської міської ради від 08.02.2018 № 21/4085, і становить без ПДВ: за 1 кв. м 75,83 грн, що в цілому складає за базовий місяць розрахунку (станом на 21.03.2018) 9517, 11 грн. 
Розмір місячної орендної плати з урахуванням пункту 8 рішення Київської міської ради від 08.02.2018 № 21/4085 застосовується у розмірі 70% від встановленого обсягу і становить 6661,98 грн без ПДВ. Зазначена орендна плата застосовується з 01.04.2018 до 31.12.2018».
За приписами ст. 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до  статті 213  цього Кодексу. У разі тлумачення умов договору можуть враховуватися також типові умови (типові договори), навіть якщо в договорі немає посилання на ці умови.
Відповідно до ч. 3 ст. 213 ЦК України при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.
Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення (частина 4 наведеної норми).
Так, у першому абзаці п. 3.1 договору (в обох редакціях) сторонами на підставі  Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, визначалася орендна плата за базовий місяць розрахунку.  
Другим абзацом вказаного пункту сторонами погоджувався розмір місячної орендної плати, виходячи із орендної ставки, визначеної Методикою розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, та відсоткового розміру від її встановленого обсягу, у якому орендна ставка підлягала застосуванню згідно з рішеннями Київської міської ради за попередні періоди, тобто 50% - до 01.03.2018 та 70% - до 31.12.2018.
Таким чином, структура викладу і буквальне значення наведеного пункту договору, а також  практика відносин між сторонами попередніх періодів дозволяють дійти висновку, що дійсний зміст та направленість волі орендодавця полягали в досягненні юридичного результату у вигляді встановлення щомісячного розміру орендної плати на рівні з визначеним до застосування відповідним рішенням КМР відсотковим розміром від обсягу орендної ставки, встановленої Методикою. 
20.12.2018 Київською міською радою було прийняте рішення № 476/6527 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 21.04.2015 № 415/1280 «Про затвердження Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва», яким пункт 11 вказаного рішення викладено в новій редакції: «Встановити, що до 31 грудня 2019 року орендні ставки, що визначені у пунктах 11 (крім торгівлі алкогольними та тютюновими виробами), 13, 17, 23, 32, 33, 36, 38, 41, 48 таблиці 2 Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, дата оцінки яких встановлена після 1 вересня 2014 року, застосовуються у розмірі 70 % від встановленого обсягу, крім орендної плати, визначеної за результатами конкурсу, погодинної орендної плати відповідно до пункту 6 Методики».
Вказане рішення набуло чинності з моменту його публікації на офіційному сайті Київської міської ради, а саме - 16.01.2019. 
Однак, як про те зазначив суд першої інстанції, задовольняючи позов, відповідних змін до п. 3.1 договору щодо застосування при обчисленні місячної орендної плати визначеного вказаним рішенням відсоткового розміру від обсягу орендної ставки, встановленої Методикою, сторонами внесено не було. 
Частиною 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» закріплено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.
Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду (частина 5 наведеної норми).
Відповідно до ч. 1 ст. 59 названого Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
У силу ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
Таким чином, рішення Київської міської ради від 20.12.2018 № 476/6527 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 21.04.2015 № 415/1280 «Про затвердження Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва», прийняте в межах її повноважень, як акт нормативно-правового характеру, встановлює  обов`язкове для виконання на відповідній території правило поведінки, а саме: застосування до 31.12.2019 орендних ставок, визначених Методикою розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, для певних видів діяльності у розмірі 70% від встановленого обсягу. 
Вказане рішення має імперативний характер, тобто містить пряму, категоричну вказівку на правило поведінки, відступати від якого учасники відповідних правовідносин не вправі. 
При цьому рішення Київської міської ради від 20.12.2018 № 476/6527, будучи нормативно-правовим, а не індивідуально-правовим актом, не стосується якогось одного конкретно визначеного суб`єкта правовідносин, а розраховане на багаторазове застосування.  
Отже, КП «Бессарабський ринок», будучи підприємством-балансоутримувачем орендованого майна, уповноваженим лише на саме отримання орендних платежів від орендаря, зобов`язане неухильно виконувати вказане рішення КМР, у тому числі, і в спірних правовідносинах з ТОВ «Глобал Іновейшн». 
Водночас вищенаведене мотивування дозволяє дійти й іншого висновку, що умова про застосування орендної ставки, визначеної Методикою, у відсотковому розмірі  від встановленого обсягу, вступає в дію автоматично як така, що передбачена відповідним нормативно-правовим актом, котрий поширює свою дію на договірні відносини даного виду. 
Так само як й інші умови договору, вона ґрунтується на погодженні сторін, проте у даному випадку останнє виражається уже в самому факті укладення договору даного виду. Тобто згода сторін на укладення договору означає і їх згоду керуватися умовою, котра міститься в нормативно-правовому акті, що поширює свою дію на договірні відносини даного виду.
Враховуючи викладене, а також беручи до уваги, що  така умова уже сформульована у тексті відповідного нормативно-правового акта, відсутня необхідність додаткового дублювання її у тексті самого договору, у зв`язку з чим внесення відповідних змін  до останнього не є обов`язковим та не вимагається.  
Вказаний висновок підтверджується й наявним у матеріалах справи листом орендодавця комунального майна - Департаменту комунальної власності м. Києва, за вих. № 062/05/19-4441 від 15.05.2019, яким товариству повідомлено, що орендна плата повинна бути перерахована комунальним підприємством «Бессарабський ринок», оскільки рішення Київської міської ради від 20.12.2018 № 476/6527 є імперативним та обов`язковим до виконання, а відтак  не потребує укладання додаткової угоди до договору оренди. 
Таким чином, саме по собі невнесення сторонами змін до п. 3.1 договору щодо застосування відсоткового розміру орендної ставки, визначеного рішенням КМР від 20.12.2018 № 476/6527, на яке послався суд першої інстанції, не спростовує необхідності при визначенні місячної орендної плати після 31.12.2018 керуватися саме цим розміром орендної ставки, як таким, що встановлений нормативно-правовим актом органу місцевого самоврядування, прийнятим  у межах його повноважень, на поточний період.
Більше того, колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів, що сторонами, попри імперативні приписи рішення КМР від 20.12.2018 № 476/6527, з погляду власних інтересів було обрано та самостійно узгоджено будь-який інший розмір орендної ставки, належний до застосування при нарахуванні місячної орендної плати після 30.12.2018. 
Наведене дозволяє дійти висновку про безпідставність здійснення позивачем розрахунку місячних орендних платежів за 2019 рік, виходячи з  орендної ставки у розмірі 100% від встановленого обсягу, який сторонами не узгоджувався, враховуючи закріплений ст. 188 ГК України принцип недопустимості односторонньої зміни умов договору. 
Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає правомірними доводи відповідача про те, що нарахування орендної плати за спірний період мало здійснюватися шляхом застосування орендної ставки, встановленої Методикою, у розмірі 70% від встановленого обсягу, як те визначено рішенням КМР № 476/6527 від 20.12.2018. 
До того ж, суть наведених доводів цілком узгоджується як з дійсною волею сторін, вираженою в укладеному договорі, так і з практикою відносин між ними попередніх періодів, котра свідчить, що місячна оренда плата нараховувалася, виходячи з орендної ставки, встановленої Методикою, у тому відсотковому розмірі від її обсягу, який був затверджений рішенням КМР, чинним у відповідний період. 
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості, яка утворилася внаслідок різниці між застосованим позивачем та належним до застосування розміром орендної ставки, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Стосовно наявного в матеріалах справи акта звірки взаєморозрахунків за договором оренди № 2587 від 27.12.2017 за 2019 рік, колегія суддів зазначає, що такий акт сам по собі не може встановлювати будь-яких прав і обов`язків сторін, оскільки не є первинним бухгалтерським документом. 
Надаючи оцінку вказаному акту звірки взаєморозрахунків, колегія суддів виходить з того, що для правовідносин, які виникають з договору оренди, складання щомісячних актів, як первинних бухгалтерських документів, підтверджуючих, що протягом даного періоду часу орендарем використовується майно, законодавцем не вимагається. Натомість, обов`язок орендаря з внесення плати за користування майном виникає в силу самого факту прийняття ним від орендодавця нерухомого майна в орендне користування за актом приймання-передачі і триває до моменту фактичного повернення такого майна з оренди орендодавцю, знову ж таки, за актом приймання-передачі.
Враховуючи викладене, акт звірки взаєморозрахунків у контексті орендних правовідносин може бути оцінений судом лише як доказ відсутності з боку орендаря орендних платежів у вказаній сумі  протягом заявленого до стягнення періоду.
Наведене вище обґрунтування є підставою відхилення судом апеляційної інстанції доводів скаржника стосовного того, що йому не надавалися та ним не підписувалися щомісячні акти наданих послуг за договором оренди. 
Так само відхиляється колегією суддів і твердження скаржника про необхідність врахування правових висновків, наведених у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18, оскільки останні зроблені, виходячи з інших правовідносин сторін, а саме: предметом спору у справі, що розглядалася судом касаційної інстанції, було стягнення заборгованості за договорами про закупівлю продуктів нафтоперероблення рідких, тобто між сторонами у справі правовідносини виникли з договорів поставки. 
Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 
1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи, що доводи апелянта про ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, та неправильному застосуванні норм матеріального права знайшли своє підтвердження за результатами розгляду апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ТОВ «Глобал Іновейшн» підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в позові повністю.
Відповідно до        ст. 129 ГПК України        судовий збір за подання апеляційної скарги покладається судом на позивача.
Керуючись ст.    ст. 267-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1.  Апеляційну скаргу ТОВ «Глобал Іновейшн» задовольнити.
2.  Рішення Господарського суду міста Києва від    29.04.2021 у справі №910/4043/21  скасувати.
3. Прийняти у справі №910/4043/21  нове рішення, яким у позові відмовити повністю.
4. Стягнути з Комунального підприємства «Бессарабський ринок» (01004, м. Київ, Бессарабська площа, буд. 2, ідентифікаційний код 05587984) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Іновейшн» (01024, м. Київ, вул. Круглоуніверситетська, буд. 2/1 Б, ідентифікаційний код 41186568) 3  405,00 грн (три тисячі чотириста п`ять грн. 00 коп) витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги. 
5. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            О.І. Поляк 

Судді                                                                                М.А. Руденко

                                                                                Є.Ю. Пономаренко