ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6466/21 Справа № 2-3786/05 	  	Головуючий у першій інстанції:  Остапенко Н. Г. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,
при секретарі                        Догоновій О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 22 вересня 2005 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, – 

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2005 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 17 березня 2001 року. Від спільного подружнього життя з ним має неповнолітню дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає з нею й перебуває на її утриманні. Подружні відносини припинені з відповідачем у січні 2005 року. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини добровільно не надає. Тому, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку, але не менш мінімуму встановленого законом, щомісяця до досягнення дитиною повноліття. 
Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 22 вересня 2005 року, з урахуванням ухвали Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 червня 2021 року, вирішено стягнути з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 із всіх видів його заробітку. Починаючи з 14 липня 2005 року й до повноліття дитини; стягнуто з ОСОБА_1 держмито у розмірі 51,00 грн. у дохід держави; допущено негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову у задоволені позовних вимог у повному обсязі.
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного. 
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що згідно свідоцтва про одруження НОМЕР_1 , виданого 17.03.2001 Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м.Дніпропетровська, 17.03.2001 між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб , після одруження прізвище чоловіка “ ОСОБА_5 ” (а.с.4).
Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_2 , в батьків ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_3 (а.с.4). 
Судом першої інстанції встановлено, що з січня 2005 року сторони проживають окремо, дитина живе з позивачкою та перебуває на її утриманні.
Апеляційним судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, має задовільний стан здоров”я.
Статтею 180 СК України, в редакції на час розгляду справи місцевим судом, передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, в редакції на час розгляду справи місцевим судом, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Частиною 2 ст. 182 СК України, в редакції на час розгляду справи місцевим судом, передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. 
Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, псина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Положеннями статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.
Колегія звертає увагу, що апеляційна скарга не містить доводів щодо непогодження апелянта з розміром аліментів. 
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , є спільної дитиною ОСОБА_2  та ОСОБА_1 ; приймаючи до уваги, що дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні; враховуючи стан здоров`я  відповідача, який є працездатним; враховуючи зміст позовних вимог — місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позову у даній справі про стягнення аліментів.  
Відповідач не довів належними та допустимими доказами наявність обставин, які слугували б підставою для відмови у задоволені позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 .
Посилання апелянта про необізнаність щодо розгляду даної справи місцевим судом — є безпідставними. Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем до місцевого суду було подано заяву від 15.08.2005, в якій відповідач просить про розгляд даної цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів без його участі та зазначає, що з позовними вимогами погоджується (а.с.6). В апеляційному суді відповідачем було підтверджено, що вказана заява була написана ним особисто, що підтверджується протоколом та звукозаписом судового засідання. Окрім того, в матеріалах справи міститься розписка відповідача про повідомлення його про виклик у судове засідання у даній справі (а.с.8). Доказів наявності поважних причин неявки відповідача ОСОБА_1 у судове засідання в суді першої інстанції - матеріали справи не містять.
Твердження відповідача про те, що він не є батьком дитини є припущенням, яке не доведено жодними доказами.
Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, колегія приходить до висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду – без змін. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення. 
Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2005 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий                                                                        Т.П. Красвітна

Судді                                                                                І.А. Єлізаренко
                                                                               
                                                                                       О.В. Свистунова