Ухвала
                                                                                                                
07 липня 2021 року
м. Київ
 
справа № 755/5051/17
провадження № 61-14714св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Висоцької В. С., 
суддів: Грушицького А. І., Гулейкова І. Ю., Петрова Є. В. (суддя-доповідач),                  Ткачука О. С., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Київська місцева прокуратура № 4, Державна казначейська служба України,
 
розглянув клопотання ОСОБА_1 про розгляд касаційної скарги Київської місцевої прокуратури  № 4 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської місцевої прокуратури № 4, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, за його участю, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У квітні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до Київської місцевої прокуратури № 4, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задоволено частково.
Стягнено з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів на користь ОСОБА_1 210 000,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та стягнення моральної шкоди, Київська місцева прокуратура                  № 4 в особі заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 4 подала апеляційну скаргу.
Постановою Київського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року апеляційну скаргу Київської місцевої прокуратури № 4 - залишено без задоволення.
Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2019 року  залишено без змін.
06 жовтня 2020 року Київська місцева прокуратура № 4 (далі - заявник) надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва                                 від 05 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року в частині задоволення позовних вимог та стягнення моральної шкоди, і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Ухвалою Верховного Суду від 17 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження у цій справі, витребувано справу з суду першої інстанції.
 
У січні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
У січні 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду заперечення на касаційну скаргу, в яких просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані рішення в частині стягнення моральної шкоди залишити без змін. Також просив суд розгляд касаційної скарги провести у відкритому судовому засіданні за участі позивача та інших учасників справи.
 
Ухвалою Верховного Суду від 15 квітня 2021 року справу призначено до судового розгляду.
 
Колегія суддів Верховного Суду, вивчивши заявлене клопотання, дійшла висновку, що воно задоволенню не підлягає з таких підстав. 
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції (частина друга).
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Абзац другий частини першої цієї статті визначає, що у разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.
 
Таким чином, питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з огляду на встановлену необхідність таких пояснень.
 
Положення частин п`ятої та шостої статті 279 ЦПК України, якою врегульовано порядок розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження в суді першої інстанції, не застосовуються при касаційному розгляді, оскільки суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права та не вирішує питань доказування у справі і не встановлює обставин справи.
 
Оскільки судом касаційної інстанції не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі, і такої необхідності колегія суддів не вбачає, то підстави для розгляду справи за участю сторін відсутні. 

 

Керуючись статтею 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд касаційної скарги Київської місцевої прокуратури  № 4 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської місцевої прокуратури № 4, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, за його участю, - відмовити.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                               В. С.  Висоцька 
 
Судді:                                                                                                           А. І. Грушицький 
 
І. Ю. Гулейков 
 
Є. В. Петров 
 
О. С. Ткачук